Vyhodnotenie
medzirezortného pripomienkového konania
k návrhu patentového zákona   

	V rámci medzirezortného pripomienkového konania bolo oslovených 15 ministerstiev, 14 ústredných orgánov štátnej správy a 8 ďalších celoslovenských inštitúcií, z ktorých uplatnilo pripomienky, či pozmeňujúce alebo doplňujúce návrhy, 20 subjektov. Pripomienky nemalo 15 subjektov a k návrhu sa nijako nevyjadrili 2 subjekty.
	Pripomienky, ktoré sa dotýkali legislatívno-technických a formálno-právnych aspektov predloženého návrhu zákona boli v celom rozsahu zapracované do predlohy. Druhú základnú skupinu pripomienok tvorili doplňujúce alebo pozmeňujúce návrhy, či pripomienky hmotnoprávneho charakteru, z ktorých časť bola akceptovaná, no z časti neboli tieto námietky prijaté.
	Predkladateľ prihliadol i na hodnotenie a pripomienky vznesené zo strany APS Consortium, ktoré poskytuje právnu pomoci pri prijímaní acquis na základe EU-Phare projektu ako aj na pripomienky vznesené Svetovou organizáciou duševného vlastníctva so sídlom v Ženeve.
	Akceptované návrhy či pripomienky z oboch skupín sú zapracované v predkladanom návrhu, pripomienky, ktorým nebolo vyhovené, sú uvedené spolu s odôvodnením v osobitnej časti vyhodnotenia. 
	Na ústne prerokovanie pripomienok, boli pozvané všetky subjekty, zúčastnené pripomienkového konania, ktoré vzniesli pripomienky k návrhu, no na samotnom prerokovaní, konanom dňa 11. augusta 1999 na Úrade priemyselného vlastníctva v Banskej Bystrici sa zúčastnil len zástupca Komory komerčných právnikov JUDr. Král. 

K pripomienkam jednotlivých subjektov:

Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky  
Spomedzi viacerých pripomienok MH SR, ktoré boli predkladateľom prijaté, treba uviesť zásadnú pripomienku vo vzťahu k § 84 v spojení s § 74 ods. 3, týkajúcu sa možnosti podať žiadosť o udelenie osvedčenia i po uplynutí lehôt uvedených v § 74 ods. 3. Táto možnosť bola označená za mechanizmus pôsobiaci retroaktívne a zároveň bolo poukázané na skutočnosť, že Česká republika vo svojej úprave dodatkových ochranných osvedčení takúto možnosť nezaviedla. Úrad uvedenú pripomienku akceptoval a hoci sa nestotožňoval s hodnotením retroaktívneho pôsobenia dodatočnej možnosti podania žiadosti o udelenie osvedčenia, bral do úvahy fakt, že diametrálne odlišným spôsobom úpravy s Českou republikou by boli značne poškodené slovenské podnikateľské subjekty vo vzťahu k subjektom pôsobiacim na území Českej republiky, čo by s ohľadom na mimoriadnu previazanosť ekonomík, ako aj s ohľadom na existujúcu colnú úniu nebolo žiaduce.
Tak isto bola prijatá ako veľmi podnetná pripomienka, týkajúca sa zabezpečenia zániku patentu ako predmetu záložného práva jednoduchým nezaplatením udržiavacieho poplatku zo strany záložcu ako majiteľa patentu. Táto pripomienka bola implementovaná novým znením § 31 doplnením o odseky 3 a 4.
Nebola prijatá pripomienka vo vzťahu k § 3 ods. 9, a to návrh vypustiť slovo „obchodné„ v spojení so slovom „využívanie„. Popri argumentácii obsiahnutej v osobitnej časti dôvodovej správy je potrebné uviesť, že definovaný pojem „obchodné využívanie„ nemožno pre účely tohto návrhu zákona subsumovať pod pojem podnikanie v zmysle § 2 Obchodného zákonníka predovšetkým preto, že pod podnikaním sa rozumie sústavná činnosť s dôrazom na výraz „sústavná„. V prípade jednorázového prevodu, ktorý je veľmi častým spôsobom nakladania s patentom, nemožno hovoriť o sústavnosti, no ide o činnosť, ktorá je zásadne vykonávaná za účelom dosiahnutia zisku. Skutočnosť, či zisk v rámci obchodného využívania bol alebo nebol dosiahnutý nie je v tomto prípade relevantná, právne významný je účel či úmysel a skutočnosť, že táto činnosť sa realizovala v rámci obchodných vzťahov. Nebol prijatý návrh vo vzťahu k § 5 ods. 2 písm. d) nahradiť výraz „prvok izolovaný z ľudského tela„ výrazom „látka alebo štruktúra„ s odôvodnením, že prvok je výraz používaný v chémii. Predkladateľ sa domnieva, že výraz prvok je používaný i všeobecne ako určitá základná časť nejakého celku, pričom tento výraz najlepšie vystihuje výraz „an element isolated from the human body„, použitý v čl. 5 ods. 2 Nariadenia č. 98/44 EC o právnej ochrane biotechnologických vynálezov. V tomto prípade ide o jeden zo základných pojmov a preto nie je vhodné ani prípustné vzďaľovať sa mu s ohľadom na možné problémy v budúcom výklade. 
Nebola prijatá pripomienka k ustanoveniu § 11 ods. 6, predstavujúca obavu, že úprava kritérií pre určenie odmeny pre pôvodcu na základe potenciality môže viesť k rigidite rozhodovania súdov, pričom zároveň zásadne nie je možné zistiť objektívne ekonomické podmienky, keďže bývajú predmetom obchodného tajomstva. 
Predkladateľ si je samozrejme vedomý nesmiernej náročnosti rozhodovania na báze potenciality, keď aj rozhodovanie na základe konkrétnych údajov, ktoré taktiež budú predmetom obchodného tajomstva, je značne obtiažne. To však nič nemení na potrebe úpravy v tejto oblasti, keď i v tomto prípade platí, že zlá úprava je lepšia ako žiadna úprava. Skutkové problémy zákon nevyrieši, no rieši aspoň čiastočne problémy právne, pričom treba zdôrazniť, že pojem objektívne ekonomické podmienky sa nespája s predmetom obchodného tajomstva, ktorý zásadne skrýva subjektívne ekonomické podmienky. V pojme objektívne ekonomické podmienky treba vidieť v danom čase a priestore existujúcu ekonomickú klímu, ktorá umožňuje alebo i neumožňuje primerane rozvinúť a zúročiť výsledky tvorivosti.
	Pripomienka k § 11, týkajúca sa pojmu „oprávnená osoba„ nebola pre predkladateľa zrozumiteľná v navrhovanom kontexte k obsahu ustanovenia § 8 a § 3. Treba však zdôrazniť, že pojem „oprávnená osoba„ v prípade § 11 vyplýva jednoznačne zo znenia § 11 ods. 1, keď sa jedná o osobu oprávnenú zo zmluvného vzťahu v rámci ktorého došlo k vytvoreniu vynálezu.
	K pripomienke, predstavujúcej návrh na uloženie povinnosti záložcu udržiavať právo k patentu platením udržiavacích poplatok treba uviesť, že túto situáciu rieši § 151e ods. 2, 3 Občianskeho zákonníka, keď záložca je povinný zdržať sa všetkého, čím sa záloh zhoršuje na ujmu záložného veriteľa. Samotné uloženie povinnosti záložcovi neznemožní zánik patentu na základe nezaplatenia udržiavacieho poplatku, no pripomienka vola využitá vo vzťahu k novému návrhu § 31 ods. 3, 4, keď záložný veriteľ môže dať prehlásenie, že zaplatí poplatok za majiteľa v prípade že tento ho neuhradí, aby tak zamedzil zániku práva, ktoré je predmetom zálohu.
	Návrh opraviť chybnú odvolávku č. 6 v § 18 ods. 1 písm. c) predkladateľ pripomienok neodôvodnil, pričom podľa úradu je odkaz č. 6 na Zmluvu o medzinárodnom civilnom letectve správny, keďže táto zmluvná úprav nadväzuje na Parížsky dohovor.
Tak isto v prípade § 32 ods. 2 predkladateľ nevidel dôvod dopĺňať ďalšie spôsoby neoprávneného zásahu do práva, keďže v prípade obchodovania s výrobkom, ktorý obsahuje technické riešenie, ktoré je predmetom patentu, čo bude samozrejme najčastejší prípad, bez diskusie dochádza k porušovaniu práv majiteľa patentu a preto nie je potrebné dopĺňanie tohto ustanovenia o časti výrobku a podobne. 
	V prípade podľa § 34 ods. 2 predkladateľ nesúhlasí s návrhom  na obligatórne ukladanie povinnosti zložiť peňažnú záruku v primeranej výške. Je potrebné ponechať túto možnosť na úvahu súdu podľa konkrétnych okolností. 
	V prípade podľa § 43 ods. 1 podľa názoru úradu nie je možné striktne určiť dobu trvania úplného prieskumu, ktorá je výsostne závislá od zložitosti a rozsahu technického riešenia, ktoré je predmetom prihlášky. Na druhej strane však predkladateľ upravil znenie uvedeného ustanovenia formuláciou „úrad vykoná bez zbytočného odkladu úplný prieskum prihlášky patentu …„.

Ministerstvo financií Slovenskej republiky  
Predkladateľ ocenil a prijal podstatnú väčšinu pripomienok zo strany Ministerstva financií SR. 
Úrad prijal a akceptoval zásadnú pripomienku k § 25 tak vo vzťahu k odseku 4, ako aj k odsekom 5 až 7, kde  bolo požadované zosúladenie ustanovení 5 až 7 so Zákonom o správnych poplatkoch. Úrad po prerokovaní vypustil odseky 5 až 7 z návrhu, čím rozpor zanikol. 
	Úrad prijal a implementoval zásadnú pripomienku k § 67, keď všetky poplatky vo vzťahu k európskej patentovej prihláške a patentu podriadil pod správne poplatky podľa zákona o správnych poplatkoch.	
	Predkladateľ prijal návrh uviesť do § 80 pri tretej a piatej časti zákona č. 527/1990 Zb., ktoré sa zrušujú v rozsahu, upravujúcom právny vzťah a konanie týkajúce sa vynálezov, patentov a autorských osvedčení, uviesť konkrétne paragrafy. 
	Nebola prijatá pripomienka k § 3, týkajúca sa upresnenia „spôsobu„ v odseku 2. Uvedená formulácia vychádza striktne z čl. 2 Nariadenia o právnej ochrane biotechnologických vynálezov, pričom spôsob je v odseku 2 definovaný ako pojem. Nebolo možné uviesť spôsob ako spôsob výroby alebo produkcie alebo akéhokoľvek iného procesu, keďže tým by došlo v podstatne miere k zúženiu formulácie, obsiahnutej v zdroji, teda legislatíve EÚ. Pokiaľ ide o odsek 6 a návrh o definíciu európskej patentovej prihlášky ako prihlášky podávanej Európskemu patentovému úradu, uvedený návrh taktiež nebol prijatý, keďže európsku patentovú prihlášku možno podať i prostredníctvom národného úradu a v neďalekej budúcnosti bude možné na Európskom patentovom úradu podať nielen európsku patentovú prihlášku, ale aj prihlášku patentu spoločenstva, čím by sa uvedená formulácia stala nevhodnou. 
K § 36 návrh doplniť odsek 6 v zmysle, že ide o prihlasovateľa, ktorý má právo prednosti podľa odseku 2 ako je uvedené v odseku 5 predkladateľ nemohol prijať, keďže odsek 6 predstavuje výnimku, ktorá ide nad rámec Parížskeho únijného dohovoru, na ktorý odkazuje odsek 2 v odkaze č. 5. Podľa Parížskeho únijného dohovoru možno právo prednosti zo staršej prihlášky uplatniť len pri novej prihláške, ktorá je podaná pred uplynutím 12 mesiacov odo dňa podania staršej prihlášky, pričom práve odsek 6 poskytuje v zmysle najnovšie prijatého zmluvného dokumentu Patent Law Treaty možnosť uplatniť právo prednosti v prípade podania prihlášky po uplynutí lehoty 12 mesiacov od vzniku práva prednosti zo staršej prihlášky.
	Návrh začleniť § 39 ako ťažko zrozumiteľný do § 48 predkladateľ neprijal, keďže § 48 sa týka špecifického druhu konania, najmä v štádiu po udelení patentu, zatiaľ čo § 39 upravuje postup úradu v čase konania o prihláške patentu a preto tento postup systematicky patrí do časti, v ktorej je uvedený.
	Pripomienky k § 68 až 78 - predkladateľ neprijal návrh definovať pojem „dodatkové ochranné osvedčenie„ odôvodnený, že zo znenia návrhu nie je dostatočne jasné aký význam má dané osvedčenie.
Treba uviesť, že význam osvedčenia a druh i rozsah právnej ochrany, poskytovanej na základe udeleného osvedčenia primerane upravuje § 72 ods. 1. 

Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky  
	Pripomienky vo vzťahu k úprave splnomocňovacích ustanovení v rámci jednotlivých  paragrafov a § 80 boli prijaté tak, že splnomocňujúce ustanovenie bolo ponechané len v rámci § 80 a z jednotlivých ustanovení boli vyňaté.

Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky  
	Podstatná časť pripomienok bola predkladateľom prijatá, zapracovaná do návrhu zákona a ocenená. 
Pripomienku k § 49 ods. 5 predkladateľ neprijal, keďže sa domnieva, že zo znenia tohto ustanovenia jednoznačne vyplýva, že nesporové konanie, kde účastníkom konania je výlučne majiteľ patentu, sa spravuje podľa § 47 ods. 2, 6 a 7 a v prípade sporového konania, kde stoja proti sebe najmenej dvaja účastníci, sa konanie spravuje § 47 ods. 2 až 7. Pripomienka k § 67 ods. 2 vo vzťahu k poplatkom, upraveným vykonávacím predpisom, je zhodná so zásadnou pripomienkou Ministerstva financií SR a v časti týkajúcej sa pripomienok Ministerstva financií SR je uvedené ako sa predkladateľ s touto pripomienkou vysporiadal.
Predkladateľ uznáva vo vzťahu k odkazom na vykonávací predpis nevhodnosť upravovať vo vykonávacom predpise náležitosti konania alebo právnych úkonov. To sa týka napr. § 75 ods. 1, prípadne § 79 ods. 9. Treba však zdôrazniť, že konanie, jednotlivé podania a náležitosti podaní v rámci patentového práva sú natoľko špecifické, že detailná úprava všetkých náležitostí, ktoré sú často veľmi drobné, no nevyhnutné, by urobila zo zákonného predpisu mimoriadne neprehľadnú a rozsiahlu normu. Je treba zdôrazniť, že práve pri zvažovaní rozsahu úpravy obsiahnutej v zákone a vo vykonávacom predpise je úrad v konflikte medzi požiadavkami nadnárodných organizácií ako WIPO a EPO, ktoré žiadajú čo najväčší rozsah úpravy preniesť do vykonávacieho predpisu vzhľadom na skutočnosť, že je nevyhnutné veľmi pružne reagovať na úpravy vo vykonávacích predpisoch k medzinárodným zmluvám, čo nie je možné v prípade úpravy zákonnej. Je treba zdôrazniť, že značná časť právnej úpravy, ktorou sa spravuje EPO je obsiahnutá vo vykonávacom predpise k Európskej patentovej dohode, a veľmi často v otázkach, ktoré sú podľa našich zvyklostí jednoznačne predmetom zákonnej úpravy. Za týchto okolností úrad hľadal rovnováhu medzi nevyhnutnosťou funkčného a pružného pôsobenia v medzinárodných systémoch, ktoré nadobúdajú čoraz väčšiu dôležitosť a medzi legislatívnymi zvyklosťami Slovenskej republiky. 
Vo vzťahu k § 82 ods. 2 úrad neprijal návrh nahradiť slovo „organizácia„ slovom „právnická osoba„, keďže v danom prípade zákon odkazuje na režim podľa už zrušeného zákona č. 84/1972 Zb. Z toho istého dôvodu úrad neprijal ani návrh nahradiť v § 82 ods. 1 citáciu zákona č. 84/1972 Zb. odkazom pod čiarou, keďže uvedený zákon bol zrušený už zákonom č. 527/1990 Zb. a v odkaze pod čiarou majú byť v zmysle legislatívnych pravidiel vlády SR uvádzané platné predpisy.
§ 85 bol upravený v zmysle návrhu tak, že v zrušovacom ustanovení bolo uvedené presne ktoré ustanovenia sa zrušujú. V časti ustanovení však bolo nevyhnutné uviesť, že sa zrušujú len v rozsahu upravujúcom právne vzťahy, týkajúce sa vynálezov, patentov a autorských osvedčení, pretože ide o spoločné ustanovenia, ako aj prechodné a záverečné ustanovenia, ktoré sa dotýkajú i priemyselných vzorov a zlepšovacích návrhov, ktorá úprava spoločne s celou druhou časťou zákona zostáva v platnosti. 

Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky  
	Predkladateľ prijal všetky legislatívno-technické i vecné pripomienky s výnimkou odporúčania úpravy § 80, kde nebolo možné použiť  výraz „podrobnosti„ už v úvodnej vete, pretože by sa tým stratila logická väzba s písmenom c) a p). Bolo tak isto vyhovené vecnej pripomienke, týkajúcej sa § 68 ods. 1 a 2, úpravy pojmov „lieku„ a „liečiva„. Predkladateľ vychádzal z úpravy vyplývajúcej z príslušných smerníc Európskej únie, no osvojil si názor Ministerstvo spravodlivosti SR, že bude nutné zosúladiť tieto pojmy s národnou legislatívou a to konkrétne so zákonom o liekoch a zdravotníckych pomôckach a v prípade § 70, pojmu „prípravky na ochranu rastlín„ so Zákonom o rastlinolekárskej starostlivosti č. 285/1995 Z. z. Definície obsiahnuté  v únijnej legislatíve a v našej legislatíve sa do určitej miery líšia, no v zásade sú si z vecného hľadiska blízke. 

Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky 
	Predkladateľ prijal pripomienky MV SR vo vzťahu k § 6, 47, 56, 62, 63, 65, 67, 80 a tieto pripomienky zapracoval do návrhu zákona. 
Vo vzťahu k § 5 ods. 1 sa odporúča ponechanie pôvodnej definície uvedenej v zákone č. 527/1990 Zb. Keďže toto odporúčanie nebolo odôvodnené, predkladateľ môže dodať len toľko, že v danom prípade došlo k prispôsobeniu doterajšieho znenia kritérií patentovateľnosti zneniu čl. 52 ods. 1 EPD v revidovanom znení, ako aj čl. 27 ods. 1 zmluvy TRIPS. Upravené znenie zdôrazňuje, že patenty sa udeľujú na vynálezy zo všetkých oblastí techniky, čím sa prelamujú doterajšie bariéry, vyplývajúce zo zvyklostí, nie zákonnej úpravy, pričom ďalší rozdiel v dikcii - vynálezy, ktoré zahŕňajú vynálezcovskú činnosť - je adekvátnejší než doterajšie znenie „je výsledkom vynálezcovskej činnosti„, keďže vynález ako taký je komplexné technické riešenie, ktoré spravidla len v časti predstavuje vynálezcovský krok ako výsledok tvorivosti, teda vynález skôr zahŕňa než je výsledkom vynálezcovskej činnosti.
Návrh vylúčiť v § 3 ods. 3 slová „vo svojej podstate„ (biologický spôsob) predkladateľ neprijal. V danom prípade ide o implementáciu smernice 98/44 EC o právnej ochrane biotechnologických vynálezov, keď striktne v zmysle čl. 2 Smernice boli definované pojmy, ktoré nemajú v našom právnom poriadku ustálený legálny obsah. Na tomto je založená výluka patentovateľnosti podľa § 6 ods. 1 písm. b), pričom bez uvedenia výrazu „vo svojej podstate„ by sa § 6 ods. 1 písm. b) ocitol v kontradikcii k umožnenej patentovateľnosti vynálezu podľa § 5 ods. 2 písm. c), keď patentovateľnosť je možná v prípade vynálezu, ktorý sa týka mikrobiologického spôsobu. Návrh vypustiť z textu § 7 ods. 2 slová „alebo iným spôsobom„ prípadne tento iný spôsob konkretizovať, predkladateľ neprijal, keďže v danom prípade ide o určenie stavu techniky a podstatou daného ustanovenia je sprístupnenie verejnosti nielen formami, ktoré sú v ustanovení demonštratívne uvedené, ale aj akýmkoľvek iným spôsobom. V tomto prípade nie je podstatný spôsob ale samotná skutočnosť, že technické riešenie bolo sprístupnené verejnosti, teda konkretizácia iného spôsobu by do značnej miery zužovala dosah uvedeného ustanovenia, ktoré inak v plnom rozsahu zodpovedá čl. 54 ods. 2 EPD.
Vo vzťahu k § 27 bolo vyslovené, že z ustanovenia nie je zrejmé kto môže byť navrhovateľom a nie je zrejmé ako bude zaručené vydanie rozhodnutia o udelení nútenej licencie, keď v súčasnosti sa čaká na rozhodnutie súdu 2 až 3 roky. Predkladateľ sa domnieva, že z dikcie „na návrh môže súd udeliť nútenú licenciu komukoľvek, kto preukáže spôsobilosť …„ jednoznačne vyplýva, že súd udelí nútenú licenciu na návrh kohokoľvek, kto spĺňa podmienky obsiahnuté v ustanovení § 27 ods. 1. K pochybnosti o záruke vydania nútenej licencie možno dodať len toľko, že patentový zákon nemôže ukladať súdom lehoty na rozhodnutie o nútenej licencii, no  uvedenú dilemu rieši spoločný návrh Ministerstva spravodlivosti SR a Úradu priemyselného vlastníctva SR o koncentrácii súdnej agendy z oblasti priemyselného vlastníctva na jeden súd s cieľom zabezpečiť efektívne a podľa možností rýchle rozhodovanie vo veciach. Ďalej bolo vo vzťahu k § 27 ods. 1 uvedené, že nie je zrejmé prečo o udeľovaní nútenej licencie rozhodne súd, no pri vzdaní sa práv z nútenej licencie podľa § 27 ods. 8 stačí len vzdanie sa zo strany držiteľa práv z nútenej licencie. Predkladateľ sa domnieva, že dôvody prečo o nútenej licencie ako o podstatnom zásahu do práv majiteľa patentu rozhoduje súd sú zrejmé, prinajmenšom z dôvodovej správy k § 27. Zároveň treba uviesť, že držiteľ určitého práva hoci priznaného súdom sa tohto práva môže vždy vzdať, pretože právo je zásadne v plnej dispozícii jeho držiteľa a v takomto prípade už niet kompetencií súdu, aby rozhodoval o tom, či sa môže alebo nemôže vzdať práva.
Vo vzťahu k § 30 ods. 3 MV SR upozornilo, že vzdanie sa patentu majiteľom nemôže byť viazané na podmienku predloženia písomného súhlasu osoby, ktorej práva môžu byť zánikom patentu poškodené. 
K uvedenému treba uviesť, že na súhlas tretej osoby nie je viazané vzdanie sa patentu majiteľom ale len účinnosť vzdania sa patentu majiteľom v záujme ochrany legitímnych záujmov tretích osôb. Táto úprava nadväzuje na ustanovenia Obchodného zákonníka, ktorý ukladá povinnosť majiteľa práva, ktoré je predmetom licencie, toto právo udržiavať. To isté sa týka úpravy záložného práva v Občianskom zákonníku, kde záložca je povinný zdržať sa všetkého, čo by znehodnocovalo predmet zálohu. Treba zdôrazniť, že v danom prípade úprava vychádza z špecifického charakteru nehmotných statkov a práva na patent zvlášť, ktoré po svojom zániku už nie je obnoviteľné a definitívne zaniká. Teda napríklad vzdanie sa patentu zo strany zapísaného majiteľa, ktorý nemal právo na patent by znemožnilo možnosť domôcť sa majiteľstva patentu súdnou cestou a mechanizmom v zmysle § 48 alebo by definitívne zanikol predmet zálohu či predmet licenčnej zmluvy ako predmet práva. 
Návrh vynechať v § 45 slová „jednému prihlasovateľovi„ úrad neprijal, pretože tento návrh úplne mení význam daného ustanovenia. Táto skutočnosť je zrejmá zo znenia predkladacej správy (§ 45 je v upravenom znení § 44 ods. 3).
K poznámke k § 46 ods. 1, teda k výmazu patentu, že nie je vysvetlené kto je zodpovedný  za udelenie patentu v prípade, že sa neskôr vymaže, treba uviesť len toľko, že koncept zodpovednosti za náhradu škody pre nesprávny úradný postup je legislatívne daný i vo forme prípadného zosobnenia pracovníkovi, ktorý prípadnú škodu zavinil.
K upozorneniu, že ustanovenie § 55 ods. 4 je nepriamou novelizáciou prílohy Občianskeho súdneho poriadku treba uviesť, že uvedená príloha vylučuje z preskúmavacej právomoci súdu rozhodnutia úradu podľa doterajšej úpravy zákona č. 527/1990 Zb. Po prijatí súčasného návrhu zákona ako rekodifikácie sa táto príloha už nebude vzťahovať na konanie podľa tohto zákona a preto úrad vylúčil preskúmavaciu právomoc priamo v zákone, ako to umožňuje znenie § 248 ods. 3 OSP. 
V § 57 ods. 3 sú uvedené slová „príslušného orgánu„ miesto konkretizácie súdu alebo úradu úmyselne, pretože právne relevantné rozhodnutie v danom prípade môže vydať tak súd, ako aj Európsky patentový úrad, pričom v blízkej budúcnosti to s najväčšou pravdepodobnosťou bude i nadnárodný súdny orgán, resp. kvázi justičný orgán v súvislosti s patentom spoločenstva. Návrh vypustiť v § 59 ods. 1 a 12 slová „alebo skutočnosť významnú pre zabezpečenie obranyschopnosti Slovenskej republiky„ nebol prijatý z nasledovných dôvodov: technické riešenie, ktoré má byť predmetom utajenia v záujme obranyschopnosti Slovenskej republiky zásadne nebude zodpovedať kritériám utajenej skutočnosti alebo štátneho či služobného tajomstva, keďže nie je zapísané v zozname utajovaných skutočností Ministerstva obrany SR alebo iného rezortu a nemôže byť zapísané, keďže ide v prípade vynálezu o technické riešenie nové a predtým neznáme. Z uvedeného hľadiska by realizácia návrhu predloženého ministerstvom znamenala znemožnenie utajenia nových technických riešení v záujme obranyschopnosti Slovenskej republiky. Vo vzťahu k ďalšej poznámke k § 59 treba uviesť, že predkladateľ si je vedomý súčasného stavu návrhu zákona o ochrane utajovaných skutočností a v prípade, že tento návrhu zákona nenadobudne účinnosť v čase prerokúvania tohto návrhu zákona, bude znenie § 59 modifikované, hoci v posledných štádiách legislatívneho procesu. V každom prípade je potrebné uchádzať sa o prijatie uvedeného znenia, pretože ide o odstránenie legislatívnej diery, ktorá existuje od prijatia súčasného zákona o ochrane štátneho tajomstva 100/1996 Z. z. a zároveň predstavuje splnenie jedného z dôležitých záväzkov, týkajúcich sa prístupového procesu do NATO, ktoré je veľmi aktuálne.
Vo vzťahu k ťažšej zrozumiteľnosti § 73, týkajúceho sa úpravy doby platnosti osvedčenia môže navrhovateľ uviesť len toľko, že si je vedomý tohto nedostatku, no napriek značnej snahe sa zrozumiteľnejšie znenie nepodarilo nájsť. Uvedené znenie je podstatne zrozumiteľnejšie než znenie príslušnej smernice Európskej únie z ktorého vychádzalo.
Návrh preformulovať § 79 ods. 2 nebol prijatý, keďže navrhovateľ úmyselne nepoužíva pojmy „trvalý pobyt„ alebo „prechodný pobyt„, keďže tieto pojmy by boli vykladané v zmysle definícií nášho zákona o pobyte osôb, ktoré sú nevhodné. Pri posudzovaní uvedených otázok bude úrad vychádzať predovšetkým z hodnotenia pobytu ako domicilu, t. j. miesta, kde sa účastník v prevažnej miere zdržiava. Predložený návrh neráta so sídlom právnickej osoby a so zdôraznením povinnosti zastúpenia v prípade predkladania prekladov, ktorá zmienka má svoj jednoznačný význam vo vzťahu k Európskej patentovej dohode a medzinárodnej prihláške podľa PCT. 
Vo vzťahu k návrhu preformulovať § 79 ods. 4 predkladateľ má pochopenie k uvedenej pripomienke, no zároveň si dovoľuje zdôrazniť, že akceptácia tohto istého druhu pripomienky v predchádzajúcich zákonných úpravách nakoniec viedla k zmene v posledných štádiách pri skúmaní návrhu legislatívou Národnej rady Slovenskej republiky, ktorá zásadne presadzuje znenie uvedené v zákone. 
Vo vzťahu k § 85 ministerstvo upozornilo, že návrh zákona mení zákon č. 527/1990 Zb. a preto nie je vhodné zrušenie jeho prvej, tretej a piatej časti, ale by bola vhodná čiastočná novelizácia, uvedená v samostatnom článku. Predkladateľ si je vedomý určitej neštandardnosti zvoleného postupu, no táto neštandardnosť vyplýva z neštandardnosti a nesystémovosti pri prijímaní zákona č. 527/1990 Zb., kde došlo k spojeniu právnej úpravy patentov, vynálezov a autorských osvedčení s právnou úpravou priemyselných vzorov a zlepšovacích návrhov, ktoré nemajú veľa spoločného. Za týchto okolností navrhovateľ predložením návrhu patentového zákona nenovelizuje zák. č. 527/1990 Zb., ale zrušuje právnu úpravu, týkajúcu sa patentov, vynálezov a autorských osvedčení, pričom zároveň ponecháva právnu úpravu, týkajúcu sa priemyselných vzorov a zlepšovacích návrhov. Za týchto okolností je potrebné niektoré ustanovenia, ktoré sú spoločné pre priemyselné vzory aj vynálezy a patenty zrušiť len v rozsahu, týkajúcom sa vynálezov a patentov. To isté sa týka niektorých prechodných a záverečných ustanovení. Táto situácia nebude dlhotrvajúca, pretože už v budúcom roku bude realizovaná rekodifikácia právnej úpravy priemyselných vzorov. 
Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky  
	Podstatná väčšina pripomienok vecného i legislatívno-technického charakteru bola prijatá. Je potrebné zdôrazniť akceptáciu pripomienky vo vzťahu k definíciám lieku a liečiva v § 68, ako aj k definíciám prípravku na ochranu rastlín v § 70 ods. 1, ktoré ustanovenia boli upravené odkazom na definovanie uvedených pojmov v osobitnom predpise. Predkladateľ akceptoval nevyhnutnosť odstránenia duplicity, ako aj rozdielnosti úpravy pojmov v súvisiacich zákonných úpravách, hoci treba zdôrazniť, že v danom prípade to spôsobuje do určitej miery odchylnosti od úpravy obsiahnutej v dotknutej únijnej legislatíve, nie však z hľadiska vecného.
Návrh nahradiť v celom texte pojem „majiteľ patentu„ pojmom „držiteľ patentu„ nebol prijatý vzhľadom k skutočnosti, že pojem „majiteľ patentu„ je zaužívaný v oblasti priemyselného vlastníctva dlhodobo, pričom pojem držiteľ sa používa vo vzťahu k právam, ktoré predstavujú právo užívania, nie však právo vlastníctva ako napríklad vzťah k označeniu pôvodu, resp. zemepisné označenie. 
Vo vzťahu k § 68 ods. 3 nebol prijatý návrh na definíciu výrobkov vo forme „výrobky sú lieky a liečivá„. Toto znenie by deformovalo znenie, vychádzajúce z nariadenia rady ES č. 1768/1992, ktoré za výrobky, ktoré sú predmetom základného patentu, považuje účinné látky alebo zmesi účinných látok liečiva, resp. lieku. Na rozdiel od takto definovaného výrobku treba liek považovať za liečivo v liekovej forme a liečivo samotné za kompozíciu účinných látok, ale aj balastných látok, roztokov a podobne. Takáto formulácia by podstatným spôsobom deformovala rozsah ochrany poskytovanej prostredníctvom osvedčenia.
Z uvedeného hľadiska nemohlo byť vyhovené ani návrhu k § 69, kde bolo odporučené preformulovať úvodnú vetu nasledovne: „Úrad udeľuje osvedčenie na akýkoľvek výrobok, ktorý podlieha registrácii podľa osobitného predpisu.„ Znovu treba uviesť, že ide o výrobok ako účinnú látku, ktorá je súčasťou lieku podliehajúceho registrácii. Napriek uvedenej skutočnosti bolo návrhu čiastočne vyhovené preformulovaním § 69. Úrad berie do úvahy pripomienku, že geneticky modifikované organizmy a ich využívanie bude ustanovené osobitných právnym predpisom Zákonom o geneticky modifikovaných organizmoch. Nemožno však súhlasiť s názorom, že táto osobitná úprava bude môcť regulovať otázky patentovateľnosti biotechnológií. Túto otázku môže riešiť výlučne patentový zákon. Patentovateľnosť, resp. výluky z patentovateľnosti si nemožno zamieňať so zákazom využívania alebo obchodného využívania určitého technického riešenia. 

Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky
Vo vzťahu k § 10 ods. 2 nebol prijatý návrh doplniť definíciu „pôvodcu„ tak, že pôvodcom je ten, kto vytvoril vynález vlastnou tvorivou prácou za vlastné finančné prostriedky.  Otázka financovania a materiálneho vkladu je vo vzťahu k vytvoreniu, resp. materializácii vynálezu dôležitá, no vo vzťahu k určeniu pôvodcovstva, ale aj v prípade autorského práva autorstva je predovšetkým dôležitá myšlienka a jej pôvodcovstvo. Materializácia myšlienky a zdroje na uvedenú materializáciu sú síce dôležité pre realizáciu myšlienky samotnej, no nemajú právny význam v vzťahu k určeniu pôvodcovstva, resp. autorstva.
Vo vzťahu k námietke k § 6 ods. 1 písm. a) v spojení s § 14 ods. 6, ako aj § 27 ods. 5, týkajúcej sa kolízie medzi právom na chránenú odrodu alebo plemeno a právom k biotechnologickému patentu treba uviesť nasledovné: predkladateľ si je vedomý, že uvedené práva nielen budú ale i boli a sú často v kolízii a vzájomne sa môže prelínať. Postavenie presnej hranice medzi uvedenými právami nie je možné a nebolo by ani vhodné. Uvedené kolízie rieši táto zákonná úprava prostredníctvom implementácie Nariadenia Rady ES o právnej ochrane biotechnológií zavedením nútených licencií v zmysle § 27 ods. 5 a v zmysle čl. 2 ako novelizácie zákona č. 132/1989 Zb. Každá zmena by viedla k podstatnému odkloneniu sa od únijnej legislatívy, ktorá je v tomto prípade kogentného charakteru, keďže ide o nariadenie. 
Pripomienka vo vzťahu k § 38 ods. 1 písm. a) vo vzťahu k  ukladaniu mikroorganizmov vo verejnej zbierke kultúr bola prijatá preformulovaním a definíciou ukladacej inštitúcie v zmysle čl. 7 Budapeštianskej zmluvy, pričom pre účely patentového konania pred úradom bude možné uznať i ďalšie inštitúcie za uznané ukladacie miesta zo strany úradu pre prípad potreby. Vzhľadom k skutočnosti, že toto stanovisko Ministerstva pôdohospodárstva bolo doručené oneskorene, predkladateľ sa už nezaoberal návrhom na ďalšiu novelizáciu § 10 zákona č. 132/1989 Zb. v zmysle stanoviska Slovenskej šľachtiteľskej a semenárskej organizácie.
Pripomienka Slovenskej šľachtiteľskej a semenárskej organizácie, týkajúca sa čl. 2 v kontexte k § 27 ods. 6 treba uviesť, že obava širšieho výkladu novelizácie § 10 ods. 3 zákona č. 132/1989 Zb. v zmysle čl. 2 nie je na mieste. Nútená licencia môže byť udelená šľachtiteľovi vo vzťahu k právu využívať patent, ktorý mu bráni využívať jeho novú odrodu rastliny, môže byť udelená len v prípade, že technické riešenie, ktoré je predmetom patentu je obsiahnuté v odrode rastliny, pretože len vtedy môže technické riešenie, ktoré je predmetom patentu brániť využívaniu chránenej odrody. Za týchto okolností by krížová licencia v zmysle čl. 2 mohla byť udelená len ako reakcia na takýto prípad. Z toho dôvodu doplnenie novelizácie § 10 ods. 3 zákona č. 132/1989 Zb. nie je potrebné ani z hľadiska opatrnosti, ako to zdôraznil predkladateľ námietok. 

Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky  
	Všetky pripomienky MDPT SR boli prijaté a zapracované do návrhu zákona.

Národná banka Slovenska  
	Na pripomienky NBS, zaslané 7 dní po lehote na podanie pripomienok v rámci medzirezortného pripomienkového konania úrad neprihliadol.

Generálna prokuratúra Slovenskej republiky   
	Všetky pripomienky GP SR boli predkladateľom akceptované a zapracované do návrhu zákona. V prípade § 67 došlo k zmene znenia na základe zásadnej pripomienky Ministerstva financií SR.

Komora komerčných právnikov Slovenskej republiky  
	Všetky pripomienky komory boli akceptované a zapracované do zákona s výnimkou pripomienky k § 11 ods. 3, predstavujúce návrh doplniť ustanovenie o slová „alebo od vlastného zistenia vytvorenia vynálezu„. Domnievame sa, že znenie stanovuje len koniec prekluzívnej lehoty na uplatnenie práva na patent, t. j. 3 mesiace od oznámenia o vytvorení vynálezu. Toto znenie zásadne nevylučuje uplatnenie práva na patent pred oznámením zo strany pôvodcu, ak si túto povinnosť nesplní. Naopak uvedené znenie by podľa názoru predkladateľa vytváralo priestor pre problematické súdne spory, keď pôvodca by mohol dokazovať, že právo na patent oprávnenej osobe zaniklo preto, že oprávnená osoba ho neuplatnila v lehote od kedy zistila vytvorenie vynálezu, keď samotný pojem zistenia vytvorenia vynálezu je problematický a problematický je i skutok zistenia z hľadiska unesenia dôkazného bremena.

Komora patentových zástupcov Slovenskej republiky  
	Všetky pripomienky komory boli akceptované a zapracované do návrhu zákona.

Asociácia zamestnávateľských zväzov a združení Slovenskej republiky  
	Návrh nahradiť v celom texte zákona slovo „pôvodca„ slovom „autor„ navrhovateľ neprijal, keďže výraz „pôvodca„ pre vynálezcu, tvorcu vynálezu, je dlhoročne zaužívaný právny výraz v patentovej úprave a niet dôvodu ho meniť. Vôbec neprichádza do úvahy výraz „autor„, keďže predovšetkým otázka vzniku autorských práv je viazaná na úplne iné skutočnosti ako otázka vzniku práv k patentu. 
Návrh uviesť v § 27 ods. 1 na návrh koho môže súd udeliť nútenú licenciu predkladateľ neprijal, keďže z § 27 ods. 1 je zrejmé, že súd môže udeliť nútenú licenciu na návrh kohokoľvek, samozrejme navrhovateľovi, ktorý preukáže existenciu podmienok, obsiahnutých v tomto ustanovení. 
Nakoniec AZZaZ SR uvádza, že zákon v nadväznosti na medzinárodnú prihlášku a európsku patentovú prihlášku nerieši prípad prihlásenia patentu v cudzine. Podľa stanoviska predkladateľa zákon platný v SR nemôže riešiť otázku predkladania patentu v cudzine, keďže zásadne ktokoľvek môže svoje technické riešenie prihlásiť kdekoľvek v zmysle právnej úpravy platnej na mieste podania prihlášky. Slovenský zákon môže riešiť len režim prihlášok podávaných na základe medzinárodných zmlúv, ktoré platia a sú účinné alebo budú účinné na území Slovenskej republiky. 

Slovenská advokátska komora  
	Pripomienka k legislatívno-technickej úprave § 3 bola prijatá. Pripomienka k § 6 a 7 týkajúca sa používania pojmu „výluka„ a pojmu „novosť„ nebola prijatá, keďže ide o zaužívané výrazy s ustáleným legislatívnym významom, ktorých zmena nie je vhodná ani žiaduca. Tak isto nebola prijatá pripomienka k zneniu § 79 ods. 1, keď komora navrhovala úpravu, ktorá by dávala prednosť medzinárodnej zmluve pred zákonnou úpravou. Treba uviesť, že znenie § 79 ods. 1 predstavuje ustálenú legislatívnu dikciu a otázka prednosti medzinárodných zmlúv pred zákonom je otázka skôr ústavného charakteru, pričom uprednostňovanie medzinárodných zmlúv priame s výnimkou zmlúv o základných ľudských právach zatiaľ nie je v legislatívnej praxi jednoznačne ustálené.

Slovenské združenie vynálezcov a zlepšovateľov  
	Pripomienky SZVZ sú v podstate doslovne obsiahnuté v pripomienkach zaslaných Ministerstvom vnútra SR a preto predkladateľ v tomto prípade odkazuje na časť, venovanú pripomienkam MV SR.

Svetová organizácia duševného vlastníctva so sídlom v Ženeve (WIPO)  
	Predkladateľ prijal pripomienku k § 35 ods. 2 písm. c), ktorej znenie nezodpovedalo v plnej miere zneniu čl. 5 ods. 1 PLT s tým, že upravil znenie na „časť opisu zjavne vyjadrujúcu podstatu vynálezu„, čím samozrejme došlo k úpravám v odseku 4, 5 a 6. 
Vo vzťahu k § 36 úrad akceptoval pripomienku, týkajúcu sa termínov dňa podania a práva prednosti a pre odstránenie nejasností bol odsek 1 preformulovaný tak, že obsahuje obe cesty na základe ktorých možno získať právo prednosti, t. j. dňom podania alebo dňom práva prednosti zo staršej prihlášky patentu podľa medzinárodného dohovoru. Na základe pripomienky WIPO bol preformulovaný odsek 4 v zmysle PLT, keď bola doplnená podmienka podania žiadosti o dodatočné priznanie práva prednosti v lehote 4 mesiacov od podania prihlášky. Vo vzťahu k § 38 ods. 1 písm. a) bola prijatá pripomienka vzťahujúca sa ku dňu povinného uloženia biologického materiálu, ktorým dňom je deň podania prihlášky. Týmto zároveň došlo k odstráneniu chyby, keďže WIPO-m navrhnuté znenie zodpovedá zneniu SBV. 
Tak isto bola prijatá zásadná pripomienka k § 55, týkajúca sa vylúčenia preskúmavacej právomoci súdu vo vzťahu k rozhodnutiam o zamietnutí prihlášky a k rozhodnutiu vydanému v určovacom konaní, ktorú WIPO označila za protirečiacu zmluve TRIPS čl. 41 ods. 4, ktorý upravuje možnosť súdneho preskúmania vo vzťahu ku každému druhu správneho rozhodnutia v oblasti práv z duševného vlastníctva. Predkladateľ uznal, že vylúčenie preskúmavacej právomoci súdu akokoľvek v úzkom rozsahu sa prieči i konvencii o základných ľudských právach. Z toho dôvodu bolo pôvodné znenie § 55 ods. 5 vypustené z návrhu zákona. 
Bola prijatá pripomienka, týkajúca sa § 58 ods. 1 a okruhu subjektov, ktoré môžu podať medzinárodnú prihlášku na úrade, keď v zmysle PCT majú možnosť podať prihlášku tak občania štátu, ako aj fyzické alebo právnické osoby, ktoré majú bydlisko, sídlo, podnik alebo organizačnú zložku na území štátu. V tomto zmysle bol odsek 1 upravený, čím zodpovedá čl. 9 ods. 1 PCT.

APS Consortium  
	Na základe požiadavky predkladateľa vypracovalo APS Consortium, reprezentované tímom, vedeným fínskym expertom p. Jukka Luostarinenom, porovnávaciu analýzu návrhu zákona predovšetkým s európskou legislatívou. 

Zhoda návrhu zákona s Nariadením o právnej ochrane biotechnologických vynálezov č. 98/44/EC
Konzorcium konštatovalo, že návrh patentového zákona je v podstatnom rozsahu v zhode s nariadením a preto bola venovaná pozornosť tým ustanoveniam, ktoré menia alebo  sa môžu vykladať iným spôsobom, odlišným od nariadenia. 
V § 6 ods. 1 písm. d) návrh zákona uvádza vo výluke patentovateľnosti na vynálezy, ktoré sa týkajú výlučne objavenia niektorého z prvkov ľudského tela … Nariadenie hovorí o „simple discovery (jednoduchom objavení)„. Predkladateľ upravil	text uvedeného ustanovenia tak, že použil výraz „… sa týkajú len objavenia …„. Použitie výrazu jednoduché objavenie by zrejme nebolo v rámci legislatívnych zvyklostí prijateľné. Výraz „len objavenie„ zodpovedá podľa názoru predkladateľa výrazu „jednoduché objavenie„, keď vhodnejší výraz „púhe objavenie„ by ako bohemizmus zrejme nebol akceptovaný. 
Pripomienka vo vzťahu k § 3 písm. d) v súvislosti s § 14, ktorá sa týkala definície reprodukcie bola spôsobená nedokonalosťou prekladu, keď namiesto „generative or vegetative reproduction„ bol použitý výraz „generative or vegetative multiplication„. Výraz „multiplication„ sa týka najmä mikrobiologických reprodukčných procesov a do značnej miery zužuje formuláciu, ktorej zodpovedá výraz „reproduction„ ako všeobecné označenie rozmnožovania. 
Tak isto pripomienka k § 38 spočívala v chybe v preklade, keď SBV hovorí o materiály, ktorý nie je prístupný verejnosti a presne tento výraz používa i návrh zákona v slovenčine, no preklad uvádza výraz „public available„, t. j. verejne dostupný, čo do určite miery mení pôvodný text zdroja SBV. 
Tak isto bola prijatá pripomienka k § 38 k definícii ukladacej inštitúcie, ktorá má zodpovedať kritériám Budapeštianskej zmluvy z 28. 4. 1977 o medzinárodnom uznávaní ukladania mikroorganizmov, pričom bolo zároveň podotknuté, že tak fínsky patentový úrad, ako aj EPO uznáva i ďalšie ukladacie inštitúcie, ktoré formálne nezískali štatút podľa Budapeštianskej zmluvy. V zmysle uvedenej námietky úrad upravil znenie § 38 ods. 1 písm. a), keď v doterajšej právnej úprave použitý výraz „verejná zbierka kultúr„ nazval v zmysle Budapeštianskej zmluvy „uznávanou ukladacou inštitúciou„, ktorý pojem bol zároveň definovaný v rámci odseku 4 ako inštitúcia, ktorá nadobudla štatút podľa medzinárodnej zmluvy alebo ukladacia inštitúcia uznaná úradom. 
Tak isto bolo poukázané na možnosť odlišného výkladu ustanovenia § 16 ods. 2 v porovnaní s textom zdroja, a to Nariadenia o právnej ochrane biotechnologických vynálezov. Predkladateľ uznal uvedenú námietku a upravil § 16 v časti odsekov 2 až 4 striktne v zmysle znenia čl. 10 a 11 SBV.

Zhoda návrhu zákona s Nariadením Rady č. 1768/92 o dodatkovom ochrannom osvedčení na liečivá a Nariadenia č. 1610/96 o dodatkovom ochrannom osvedčení na výrobky na ochranu rastlín   
APS konštatovalo, že rovnako ako v prípade úpravy biotechnologických vynálezov i navrhované ustanovenia podrobne preberajú znenia nariadení a sú s nimi úplne kompatibilné. 
Úrad prijal námietku vo vzťahu k § 68, 70, ktorá sa týka definícií lieku, liečiva, prípravku na ochranu rastlín, výrobku na ochranu rastlín. Keďže ide o pripomienku zhodnú s Ministerstvom zdravotníctva SR, úrad akceptoval potrebu zladiť definície s už existujúcou úpravou v zákone č. 140/1998 Z. z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach, ako aj v zákone č. 285/1995 Z. z. o rastlinolekárskej starostlivosti tým, že v návrhu zákona odkázal na definície, obsiahnuté v osobitných predpisoch, t. j. v uvedených zákonných úpravách. Treba zároveň uviesť, že definície uvedené v týchto zákonoch nezodpovedajú v plnej miere definíciám obsiahnutým v smerniciach EÚ, no nijakým spôsobom nemenia ducha a cieľ únijnej úpravy. 
Predkladateľ prijal námietku, týkajúcu sa § 74 ods. 2, kde konzorcium namietalo skutočnosť, že návrh zákona umožňuje podať žiadosť o udelenie osvedčenia i právnemu nástupcovi majiteľa základného patentu za predpokladu, že so žiadosťou o udelenie osvedčenia predloží i žiadosť o zápis prevodu alebo prechodu patentu do registra. Smernice umožňujú podať žiadosť o udelenie osvedčenia i právnemu nástupcovi majiteľa, avšak bez toho, aby musel podať žiadosť o zápis prevodu alebo prechodu do registra.  Podľa názoru predkladateľa uvedená povinnosť predložiť žiadosť o zápis prevodu alebo prechodu nie je v rozpore s únijnou legislatívou, no vzhľadom k skutočnosti, že toto ustanovenie je nadbytočné, keďže osvedčenie podľa ods. 1 § 74 môže byť udelené výlučne majiteľovi základného patentu. 
Čiže i keď žiadosť o udelenie podá právny nástupca, k samotnému udeleniu dôjde až po jeho zápise do registra, ktorý je viazaný na podanie žiadosti o zápis prevodu alebo prechodu podľa § 50 ods. 1 návrhu.
K poznámke k § 32 ods. 1 treba uviesť, že toto ustanovenie nemá ambíciu upravovať formu petitu, pričom výraz „aby porušovanie práva bolo zakázané„ neobmedzuje formuláciu petitu na upustenie od neoprávnených zásahov, prípadne zdržania sa zásahov v zmysle OZ a OSP.
Národná skupina AIPPI   
Vzhľadom na rozsiahle pripomienky národnej skupiny AIPPI, ako aj ich veľmi často hmotnoprávny charakter, vyvolali nevyhnutnosť prerokovania pripomienok medzi zástupcami AIPPI a vedením úradu. Na základe ústneho prerokovania bola podstatná časť formálnych, ako aj hmotnoprávnych pripomienok zapracovaná v navrhovanej, či modifikovanej forme do textu návrhu zákona. Dôvody neakceptovateľnosti  zbytku pripomienok boli zástupcami úradu vysvetlené a predkladateľmi pripomienok akceptovateľné s výnimkou pripomienky k textu § 5 ods. 3 písm. e), kde predkladatelia námietok navrhovali doplnenie slov „podávanie informácií„ výrazom „iba podávanie informácií„, ktoré znenie však bolo namietané legislatívnou radou vlády. Okrem niekoľkých podstatných zmien v terminológii, ako zmena „doplnkových ochranných osvedčení„ na „dodatkové ochranné osvedčenia„, zmeny „práva na patent„ na „právo na riešenie, vrátane práva na podania prihlášky„ s legislatívnou skratkou „práva na riešenie„ v rámci osobného jednania vyvstala i potreba odstránenia legislatívnej medzery v prípade zániku spolumajiteľa patentu, keď v prípade smrti alebo zániku spolumajiteľa prechádza podiel na ostatných spolumajiteľov. Tento istý režim bol upravený i v prípade vzdania sa podielu zo strany spolumajiteľa. Takto došlo k doplneniu § 30 novým odsekom 2, ako aj § 20 novým odsekom 6. V rámci diskusie tak isto vyvstala potreba lepšieho zabezpečenia ochrany údajov pôvodcu, pokiaľ si nepraje, aby jeho údaje boli zverejnené v zmysle § 56 doplnení odseku 5. V tomto rámci však bolo nevyhnutné upraviť i výnimku pre prípad súdneho sporu o právo na riešenie v špecifickom prípade podnikového vynálezu v zmysle § 11, pokiaľ pôvodca nesplní svoju oznamovaciu povinnosť a zamestnávateľ nemá inú možnosť zistiť pôvodcu vynálezu, než cestou úradu v prípade, že dôjde k podaniu prihlášky. Na túto špecifickú situáciu reaguje nový odsek 6 § 56, ktorý umožňuje úradu oznámiť žiadateľovi, či je meno odporcu uvedené v žalobe o právo na riešenie totožné s menom, resp. údajmi pôvodcu uvedenými v patentovom spise. Tak isto vyvstala potreba doplnenia prechodných ustanovení o súčasné znenie § 82 zák. č. 527/1990 Zb. , keď toto ustanovenie, ktoré rieši prechodne poskytovanú ochranu formou tzv. pipe-line protection úpravou v novo koncipovanom ustanovení § 84. Samozrejme toto ustanovenie nezodpovedá § 82 v plnom znení, no preberá len hmotnoprávne podmienky pre udelenie patentu, ktoré je možné splniť i v súčasne dobe.