D ô v o d o v á   s p r á v a

A. Všeobecná časť

	Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky predkladá do legislatívneho procesu návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 244/2002 Z. z.                   o rozhodcovskom konaní v znení zákona č. 521/2005 Z. z.
Návrh zákona sa predkladá ako iniciatívny materiál Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky. 
Rozhodcovské konanie predstavuje alternatívu voči občianskemu súdnemu konaniu. Nepochybne predstavuje efektívny prostriedok vymožiteľnosti práva. 
Pokiaľ však ide o spotrebiteľské vzťahy, niektoré prvky rozhodcovského konania sú neudržateľné z pohľadu záujmu spoločnosti na ochrane spotrebiteľa. Rozhodnutie bez pojednávania, doručovanie písomností len tým, že sa odošlú na adresu spotrebiteľa a obmedzená možnosť preskúmania rozhodcovského rozsudku súdom, odôvodňujú potrebu zmeny právnej úpravy v prospech spotrebiteľa. 
Najmä so zreteľom na judikatúru Európskeho súdneho dvora má predkladateľ záujem udržať rozhodcovské konanie aj vo vzťahu k spotrebiteľom, ale s posilnením prvkov určených na jeho ochranu tak, aby každý rozhodcovský rozsudok, ktorým sa nereflektovalo na ustanovenia určené na ochranu spotrebiteľa, mohol preskúmať súd.
Vybraná judikatúra:

1)	Océano Grupo Editorial SA - C-240/98  
http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/form.pl?lang=en&Submit=Rechercher&alldocs=alldocs&docj=docj&docop=docop&docor=docor&docjo=docjo&numaff=C-240/98&datefs=&datefe=&nomusuel=&domaine=&mots=&resmax=100
- smernica 93/13/EHS
- oprávnenie (povinnosť) vnútroštátneho súdu zhodnotiť z úradnej povinnosti nekalosť podmienky v spotrebiteľskej zmluve za účelom dosiahnutia všeobecného efektu súdneho rozhodnutia;

2)  Elisa María Mostaza Claro - C 168/05
http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/form.pl?lang=sk&lango=en&Submit=Rechercher&alldocs=alldocs&docjo=docjo&docop=docop&docor=docor&docj=docj&docrequire=&numaff=C-168/05&datefs=&datefe=&nomusuel=&domaine=&mots=&resmax=100
- smernica 93/13/EHS
- povinnosť vnútroštátneho súdu skúmať neplatnosť rozhodcovskej zmluvy v konaní o zrušenie rozhodcovského rozhodnutia, hoc spotrebiteľ nekalosť rozhodcovskej zmluvy v rozhodcovskom konaní nenamietal

3)	Cofidis - C 473/00
http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/form.pl?lang=sk&lango=en&Submit=Rechercher&alldocs=alldocs&docjo=docjo&docop=docop&docor=docor&docj=docj&docrequire=&numaff=C-473/00&datefs=&datefe=&nomusuel=&domaine=&mots=&resmax=100
-smernica 93/13/ES
- povinnosť súdu neaplikovať vnútroštátne procesné pravidlo týkajúce sa možnosti namietať neprimeranosť zmluvnej podmienky; možnosť súdu skúmať ex offo nekalú povahu podmienky predstavuje prostriedok vhodný zároveň na zabránenie tomu, aby jednotlivý spotrebiteľ nebol viazaný nekalou podmienkou, a na prispenie k splneniu cieľa stanoveného v jej článku 7, pretože takéto preskúmanie môže mať odradzujúci účinok prispievajúci k ukončeniu používania nekalých podmienok v zmluvách uzavretých so spotrebiteľmi zo strany predajcov alebo dodávateľov

4) Gruber - C 464/01
http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/form.pl?lang=sk&lango=en&Submit=Rechercher&alldocs=alldocs&docjo=docjo&docop=docop&docor=docor&docj=docj&docrequire=&numaff=C-464/01&datefs=&datefe=&nomusuel=&domaine=&mots=&resmax=100
-	nepriame vymedzenie pojmu spotrebiteľ; 
a) osoba, ktorá uzavrela zmluvu týkajúcu sa tovaru určeného čiastočne na podnikateľský účel a čiastočne na účel, ktorý nie je súčasťou jej obchodnej alebo inej podnikateľskej činnosti, nemá právo dovolávať sa výhod vyplývajúcich z pravidiel osobitnej právomoci stanovených v článkoch 13 až 15 tohto dohovoru (pozn. právne normy určené na ochranu spotrebiteľa), s výnimkou prípadu, že podnikateľský účel je do takej miery okrajový, že má v celkovom kontexte predmetného plnenia len zanedbateľný význam, pričom skutočnosť, že prevažuje nepodnikateľský aspekt nie je v tomto ohľade významná,
b) je na konajúcom súde, aby rozhodol, či bola predmetná zmluva uzavretá s cieľom uspokojiť v nie nezanedbateľnom rozsahu potreby týkajúce sa obchodnej alebo inej podnikateľskej činnosti dotknutej osoby, alebo naopak, či bol podnikateľský účel len nevýznamný,
c)  na tento účel musí tento súd zohľadniť všetky rozhodujúce skutkové okolnosti, ktoré objektívne vyplývajú zo spisu; naopak nie je potrebné zohľadňovať okolnosti alebo skutočnosti, o ktorých mohol druhý účastník zmluvy vedieť pri uzatváraní zmluvy, s výnimkou prípadu, ak sa osoba, ktorá sa dovoláva postavenia spotrebiteľa, správala tak, že u druhého účastníka zmluvy mohla oprávnene vzbudiť dojem, že koná na podnikateľské účely

5)	Quelle - C 404/06
http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/form.pl?lang=sk&lango=en&Submit=Rechercher&alldocs=alldocs&docjo=docjo&docop=docop&docor=docor&docj=docj&docrequire=&numaff=C-404/06&datefs=&datefe=&nomusuel=&domaine=&mots=&resmax=100
- smernica 1999/44/ES;
- Článok 3 smernice 1999/44/ES Európskeho parlamentu a Rady z 25. mája 1999 o určitých aspektoch predaja spotrebného tovaru a záruk na spotrebný tovar sa má vykladať tak, že mu odporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá predávajúcemu za predpokladu, že predal spotrebný tovar vykazujúci vadu umožňuje požadovať od spotrebiteľa náhradu za užívanie vadného tovaru až do jeho nahradenia novým tovarom.

6) Hamilton C‑412/06
http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/form.pl?lang=sk&lango=en&Submit=Rechercher&alldocs=alldocs&docjo=docjo&docop=docop&docor=docor&docj=docj&docrequire=&numaff=C-412/06&datefs=&datefe=&nomusuel=&domaine=&mots=&resmax=100
-smernica 85/577/EHS
- Smernicu Rady z 20. decembra 1985 85/577/EHS na ochranu spotrebiteľa pri zmluvách uzatváraných mimo prevádzkových priestorov treba vykladať tak, že vnútroštátny zákonodarca je oprávnený stanoviť, že právo na odstúpenie od zmluvy zakotvené v článku 5 ods. 1 tejto smernice môže byť v prípade, že spotrebiteľovi bola poskytnutá chybná informácia týkajúca sa uplatnenia tohto práva, uplatnené najneskôr do jedného mesiaca od úplného poskytnutia zmluvných plnení vyplývajúcich z dlhodobej úverovej zmluvy oboma zmluvnými stranami.

7)	Faccini Dori C‑91/92
http://curia.europa.eu/arrets/TRA-DOC-SK-ARRET-C-0091-1992-200406762-05_00.html
-	smernica 85/577/EHS;vylúčenie priameho horizontálneho účinku smernice; nepriamy účinok smernice
-	a) Článok 1 ods. 1 a články 2 a 5 smernice Rady 85/577/EHS z 20. decembra 1985 o ochrane spotrebiteľa pri zmluvách uzatváraných mimo prevádzkových priestorov sú bezpodmienečné a dostatočne presné, pokiaľ ide o určenie oprávnených osôb a minimálnej lehoty, v ktorej musí byť odstúpenie od zmluvy oznámené.
-	b) Ak v stanovenej lehote nie sú prijaté opatrenia na prebratie smernice 85/577, spotrebitelia nemôžu založiť na samotnej smernici právo na odstúpenie od zmluvy voči predajcom, s ktorými uzavreli zmluvu, a domáhať sa tohto práva pred vnútroštátnym súdom. Vnútroštátny súd je však povinný tak pri uplatňovaní ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré boli prijaté skôr ako smernica, ako aj tých, ktoré boli prijaté neskôr, vykladať ich, pokiaľ možno, s prihliadnutím na znenie a účel smernice.

Za neudržateľnú považuje predkladateľ tú časť právnej úpravy, podľa ktorej sa považuje písomnosť za doručenú už len samotným jej odoslaním na adresu spotrebiteľa. Navrhuje sa preto doručenie rozsudku tak, ako je to v občianskom súdnom konaní (§ 47 ods. 2 OSP). Je nemysliteľné, aby pri rozhodovaní                    o závažných veciach neboli žaloba alebo rozhodcovský rozsudok doručené. Vzhľadom na rovnosť účastníkov konania je vždy potrebné dodržať rovnaký mechanizmus aj proti dodávateľovi. Z tohto dôvodu predkladateľ navrhuje prísnejšiu formu doručovania nielen vo vzťahu k spotrebiteľovi, ale aj vo vzťahu k dodávateľovi.
Podľa súčasnej právnej úpravy je sudca všeobecného súdu povinný ex officio určiť neprijateľné zmluvné podmienky v spotrebiteľských zmluvách, čo zabezpečuje, že spotrebiteľ bude mať vždy účinné právne prostriedky na ochranu svojich práv (viď napr. rozsudok Súdneho dvora vo veci C 168/05 Elisa María Mostaza Claro v. Centro Móvil Milenium: „Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách sa má vykladať v tom zmysle, že vyžaduje, aby vnútroštátny súd, na ktorý je podaná žaloba o zrušenie rozhodcovského rozhodnutia, posúdil neplatnosť rozhodcovskej zmluvy a zrušil toto rozhodnutie z dôvodu, že uvedená zmluva obsahuje nekalú podmienku, hoci spotrebiteľ sa dovolával tejto neplatnosti nie v rámci rozhodcovského konania, ale výlučne v rámci žaloby  o zrušenie.“). 
Predkladateľ navrhuje obdobnú povinnosť rozhodcovského súdu prihliadať na ustanovenia všeobecne záväzných predpisov a záväzných právnych aktov Európskeho spoločenstva určených na ochranu spotrebiteľa aj v rámci rozhodcovského konania. Tým, že rozhodcovský súd bude prihliadať na tieto ustanovenia, môže sa dosiahnuť zníženie počtu žalôb o zrušenie rozhodcovských rozsudkov. 

Prehľad práva ES vo vzťahu k problematike ochrany spotrebiteľa: 

I. Primárne právo

Zmluva o založení ES (konsolidovaná verzia v znení zmluvy z Nice)
http://eur-lex.europa.eu/en/treaties/dat/12002E/htm/C_2002325EN.003301.html#anArt154

Čl. 153 
1. Únia v snahe podporiť záujmy spotrebiteľov a zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov prispieva k ochrane ich zdravia, bezpečnosti a hospodárskych záujmov spotrebiteľov, ako aj k podpore ich práva na informácie, osvetu a vytváranie združení na ochranu ich záujmov.
2. Požiadavky ochrany spotrebiteľa sa zohľadnia pri definovaní a uskutočňovaní iných politík a činností Únie.
3. Únia prispieva k dosiahnutiu cieľov uvedených odseku 1 prostredníctvom:
a) opatrení prijatých podľa článku 114 v kontexte zavŕšenia tvorby vnútorného trhu,
b) opatrení, ktoré podporujú, dopĺňajú a sledujú politiku členských štátov.
4. Európsky parlament a Rada v súlade s riadnym legislatívnym postupom a po porade                          s Hospodárskym a sociálnym výborom prijmú opatrenia uvedené v odseku 2 písm. b).
5. Opatrenia prijaté podľa odseku 3 nebránia žiadnemu členskému štátu zachovať alebo zaviesť prísnejšie ochranné opatrenia. Takéto opatrenia musia byť zlučiteľné so zmluvami. Komisia o nich bude upovedomená.

II. Sekundárne právo (vybrané smernice)

a)  č. 85/374/EHS, o zodpovednosti za chybné výrobky;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CONSLEG:1985L0374:19990604:SK:PDF
-transpozícia - z.č. 294/1999 Z.z. o zodpovednosti za škodu spôsobenú vadným výrobkom

b) č. 85/557/EHS, na ochranu spotrebiteľa pri zmluvách uzatváraných mimo prevádzkových priestorov;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=DD:15:01:31985L0577:SK:PDF
transpozícia - z.č.108/2000 Z.z. o ochrane spotrebiteľa pri podomovom predaji a zásielkovom predaji

c) č. 87/102/EHS, o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov, ktoré sa týkajú spotrebiteľského úveru;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CONSLEG:1987L0102:19980421:SK:PDF
pozn. - smernica stračí účinnosť 12.5.2010 ako dôsledok prijatia smernice č. 2008/48/ES o zmluvách o spotrebiteľskom úvere;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2008:133:0066:0092:SK:PDF
transpozícia - z.č. 258/2001 Z.z. o spotrebiteľských úveroch 

d) č. 90/314/ES, o balíku cestovných, dovolenkových a výletných služieb;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=DD:13:10:31990L0314:SK:PDF
transpozícia - z.č. 281/2001 Z.z. o zájazdoch, podmienkach podnikania cestovných kancelárií               a cestovných agentúr + Občiansky zákonník

e) č. 93/13/EHS, o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=DD:15:02:31993L0013:SK:PDF
transpozícia - od 1.1.2000 z.č. 634/1992 Z.z. o ochrane spotrebiteľa + od 1.4.2004 Občiansky zákonník + z.č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa

f) č. 94/47/ES, o ochrane zákazníkov s ohľadom na niektoré hľadiská kúpnych zmlúv, týkajúcich sa striedavého užívania nehnuteľností;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=DD:13:13:31994L0047:SK:PDF
transpozícia - Občiansky zákonník

g) č. 97/7/EHS, o ochrane spotrebiteľov vzhľadom na zmluvy na diaľku;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CONSLEG:1997L0007:20071225:SK:PDF
transpozícia - z.č. 108/2000 Z.z. o ochrane spotrebiteľa pri podomovom a zásielkovom predaji

h) č. 98/6/ES,o ochrane spotrebiteľa pri označovaní cien výrobkov ponúkaných spotrebiteľovi;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=DD:15:04:31998L0006:SK:PDF
transpozícia -Nariadenie vlády SR č. 387/2007 Z.z. o označovaní výrobkov cenami

i) č. 98/27/ES o súdnych príkazoch na ochranu spotrebiteľských záujmov
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CONSLEG:1998L0027:20061228:SK:PDF
transpozícia - z.č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa

j) č.1999/44/ES o určitých aspektoch predaja spotrebného tovaru a záruk na spotrebný tovar;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:1999:171:0012:0016:EN:PDF
transpozícia - z.č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa + Občiansky zákonník

k) č. 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2005:149:0022:0039:EN:PDF
transpozícia - z.č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa

l) č. 2000/35/ES o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách;
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=DD:17:01:32000L0035:SK:PDF
transpozícia - Obchodný zákonník

Zásady aplikácie pravidiel stanovených normami sekundárneho komunitárneho práva

a) Po uplynutí lehoty na transpozíciu smernice sa jednotlivec môže domáhať jej ustanovení voči štátu, ak sú tieto pravidlá stanovené smernicou dostatočne určité (priamy vertikálny účinok)
napr. C - 148/78 - Ratti
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:61978J0148:EN:HTML

b) Po uplynutí lehoty na transpozíciu smernice nie je štát oprávnený domáhať sa jej ustanovení voči jednotlivcom.
napr. C - 168/95 - Luciano Arcaro
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:61995J0168:EN:HTML

c) V spore medzi osobami podliehajúcich súkromnému právu nie je možné sa účinne dovolávať ustanovení smernice (nepoužiteľnosť tzv. priameho horizontálneho účinku)
napr. C -  91/92 - Faccini Dori
http://curia.europa.eu/arrets/TRA-DOC-SK-ARRET-C-0091-1992-200406762-05_00.htm

d) Aj v prípadoch, keď je priamy horizontálny účinok vylúčený, je vnútroštátny súd povinný vykladať vnútroštátne právo pokiaľ čo možno najbližšie zmyslu a účelu smernice (tzv. nepriamy účinok smernice)
napr. C -  14/83 - Von Colson and Kamann
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:61983J0014:EN:HTML
napr. C - 106/89 - Marleasing
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:61989J0106:EN:HTML
napr. C -  456/98 - Centrosteel 
http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/form.pl?lang=sk&lango=en&Submit=Rechercher&alldocs=alldocs&docjo=docjo&docop=docop&docor=docor&docj=docj&docrequire=&numaff=C-456/98&datefs=&datefe=&nomusuel=&domaine=&mots=&resmax=100

e) pri nesprávnej transpozícii smernice má jednotlivec právo na náhradu škody voči štátu.
napr. C -  6/90 Francovich
http://curia.europa.eu/arrets/TRA-DOC-SK-ARRET-C-0006-1990-200407021-05_00.html

Rozhodcovský súd musí prihliadať na princípy súkromného práva a princíp zmluvnej voľnosti (pacta sunt servanda) nie je jediným princípom. V spotrebiteľských veciach rozhodcovský súd musí vždy starostlivo vyvážiť princíp zmluvnej voľnosti       s princípom zmluvnej spravodlivosti a to práve na základe práve spomenutých noriem určených na ochranu spotrebiteľa.

Návrh zákona nemá finančný, ekonomický, environmentálny vplyv, vplyv na zamestnanosť ani na podnikateľské prostredie.

Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, ako aj v súlade        s medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná.

DOLOŽKA ZLUČITEĽNOSTI
právneho predpisu 
s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie 

1.	Predkladateľ právneho predpisu:  vláda Slovenskej republiky

2.	Názov návrhu právneho predpisu: návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 244/2002 Z. z. o rozhodcovskom konaní v znení zákona č. 521/2005 Z. z.

3.	Problematika návrhu právneho predpisu:

a) je upravená v práve Európskych spoločenstiev:
- primárnom:
čl. 153 Zmluvy o založení ES v platnom znení, 

- sekundárnom:
1. Smernica Rady 85/374/EHS z 25. júla 1985 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a  právnych opatrení členských štátov o zodpovednosti za chybné výrobky (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 15/zv. 1)

2. Smernica Rady 85/557/EHS na ochranu spotrebiteľa pri zmluvách uzatváraných mimo prevádzkových priestorov; (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 15/zv. 1)

3. Smernica Rady 87/102/EHS z 22. decembra 1986 pre aproximáciu právnych predpisov, nariadení a administratívnych ustanovení členských štátov, ktoré sa týkajú spotrebiteľského úveru (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 15/zv. 1)

4. Smernica 90/314/ES o balíku cestovných, dovolenkových a výletných služieb (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 13/zv. 10)

5. Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 15/zv. 2)

6. Smernica 94/47/ES o ochrane zákazníkov s ohľadom na niektoré hľadiská kúpnych zmlúv, týkajúcich sa striedavého užívania nehnuteľností; (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 13/zv. 13)

7. Smernica Rady 97/7/EHS o ochrane spotrebiteľov vzhľadom na zmluvy na diaľku (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 15/zv. 3)
 
8. Smernica 98/6/ES o ochrane spotrebiteľa pri označovaní cien výrobkov ponúkaných spotrebiteľovi (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 15/zv. 4)

9. Smernica 98/27/ES európskeho parlamentu a rady z 19. mája 1998 o súdnych príkazoch na ochranu spotrebiteľských záujmov (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 15/zv. 4)
 
10. Smernica 1999/44/ES európskeho parlamentu a rady z 25. mája 1999 o určitých aspektoch predaja spotrebného tovaru a záruk na spotrebný tovar (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 15/zv. 4)

11. Smernica 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 149, 11. 6. 2005)

12. Smernica 2000/35/ES o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách (Mimoriadne vydanie Ú. v. EÚ, kap. 17/zv. 1)
  c) je obsiahnutá v judikatúre Súdneho dvora Európskych spoločenstiev alebo Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev:
- rozsudok Európskeho súdneho dvora Océano Grupo Editorial SA (C-240/98)  
- rozsudok Európskeho súdneho dvora Elisa María Mostaza Claro (C 168/05)
- rozsudok Európskeho súdneho dvora Cofidis (C 473/00)
- rozsudok Európskeho súdneho dvora Gruber (C 464/01)
- rozsudok Európskeho súdneho dvora Quelle (C 404/06)
- rozsudok Európskeho súdneho dvora Hamilton (C 412/06)
- rozsudok Európskeho súdneho dvora Faccini Dori (C 91/92).

b) nie je upravená v práve Európskej únie.

4.	Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:

a) lehota na prebratie smernice alebo ramcového rozhodnutia podľa určenia gestorských orgánov štátnej správy zodpovedných za prebratie smerníc                     a vypracovanie tabuliek zhody k návrhom všeobecne záväzných právnych predpisov alebo lehota na implementáciu nariadenia alebo rozhodnutia z nich vyplývajúca: bezpredmetné.

b) informácia o konaní začatom proti Slovenskej republike o porušení Zmluvy              o založení Európskych spoločenstiev podľa čl. 226 až 228 Zmluvy o založení Európskych spoločenstiev v platnom znení: bezpredmetné

c) informácia o právnych predpisoch, v ktorých sú preberané smernice rámcové rozhodnutia už prebrané spolu s uvedením rozsahu tohto prebratia: bezpredmetné.

5. Stupeň zlučiteľnosti návrhu právneho predpisu s právom Európskych spoločenstiev  a právom Európskej únie: úplný

6. Gestor  (spolupracujúce rezorty): bezpredmetné.

Doložka
finančných, ekonomických, environmentálnych vplyvov, vplyvov na zamestnanosť a podnikateľské prostredie
___________________________________________________________________

1. Odhad dopadov na verejné financie:
Predkladaný návrh zákona nepredpokladá zvýšené nároky na rozpočet.

2. Odhad dopadov na obyvateľov, hospodárenie podnikateľskej sféry a iných právnických osôb:
Predkladaný návrh zákona nepredpokladá negatívny dopad na obyvateľov, hospodárenie podnikateľskej sféry a iných právnických osôb.

3. Odhad dopadov na životné prostredie:
Realizáciou predloženého návrhu zákona sa nepredpokladá negatívny vplyv na životné prostredie.

4. Odhad dopadov na zamestnanosť:
Predpokladá sa, že realizácia predloženého návrhu zákona nebude mať vplyv na zamestnanosť občanov Slovenskej republiky.

5. Odhad dopadov na podnikateľské prostredie:
Realizáciou predloženého návrhu zákona sa nepredpokladá negatívny vplyv na podnikateľské prostredie.

B. Osobitná časť

K Čl. I

K bodu 1 (§ 6a)
	Ide o prevenčné ustanovenie. Podľa platnej právnej úpravy sa dnes môže rozhodcom stať každá fyzická osoba, na ktorej sa zmluvné strany dohodnú, ak je plnoletá, spôsobilá na právne úkony v plnom rozsahu, má skúsenosti na výkon funkcie rozhodcu a je bezúhonná.
Navrhovaná právna úprava smeruje k zvýrazneniu zodpovednosti osoby, ktorá sa podujme vykonávať funkciu rozhodcu. Okrem zákonných predpokladov na jej spôsobilosť by si mala uvedomiť, že funkciu rozhodcu by mala vykonávať len vtedy, ak je dostatočne odborne zdatná a je v stave rešpektovať základné princípy                a zásady, ktoré sa viažu k rozhodovaniu o právach a povinnostiach fyzických             a právnických osôb a teda k rozhodcovskému konaniu ako takému, ktoré je postavené na podobných princípoch a zásadách ako občianske súdne konanie (nestrannosť, rovnosť účastníkov konania), keďže jej neodbornou činnosťou môže dôjsť k porušeniu práva na súdnu ochranu. Predpokladá sa, že rozhodcom by mali byť len osoby, ktoré sú spôsobilé všetky tieto zásady a princípy rešpektovať. Je potrebné mimoriadne dbať na odbornú spôsobilosť v tých prípadoch, ak rozhodca má prihliadať vo veciach spotrebiteľských zmlúv na právne normy týkajúce sa ochrany spotrebiteľa. 
 
K bodu 2 (poznámka pod čiarou k odkazu 7)
Ide o nahradenie odkazu z neúčinnej právnej normy na normu účinnú.

K bodu 3 (poznámka pod čiarou k odkazu 9)
Ide o nahradenie odkazu z neúčinnej právnej normy na normu účinnú.

K bodu 4 (§ 25 ods. 4)
Predkladateľ považuje za prioritné riešiť spôsob doručenia žaloby                        a rozhodcovského rozsudku. 
Podľa právnej úpravy de lege lata je možné vydať rozhodnutie aj bez pojednávania a listiny sa považujú za doručené už len samotným odoslaním na poslednú známu adresu účastníka konania, aj keď ich neprevezme. Takáto úprava je neudržateľná. 
S cieľom posilniť právne postavenie účastníka rozhodcovského konania sa preto navrhuje, aby mu boli žaloba a rozhodcovský rozsudok doručený do vlastných rúk a aby vždy mohol žiadať preskúmať rozhodnutie rozhodcu na súde. Náhradné doručenie je prípustné a tým sa počíta s možnosťou riešiť prípadné obštrukcie zo strany učastníka konania.

K bodu 5 (poznámka pod čiarou k odkazu 9)
Ide o nahradenie odkazu z neúčinnej právnej normy na normu účinnú.

K bodu 6 (§ 31  ods. 3)
Cieľom navrhovanej právnej úpravy je stanovenie povinnosti rozhodcu prihliadať ex lege na ustanovenia určené na ochranu spotrebiteľa a to nielen v rámci vnútroštátneho právneho poriadku, ale aj v rámci záväzných právnych aktov Európskeho spoločenstva. 
Cez poznámku pod čiarou navrhovateľ poukazuje na právnu úpravu                v Občianskom zákonníku, podľa ktorej: „Spotrebiteľské zmluvy nesmú obsahovať ustanovenia, ktoré spôsobujú značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa“ (§ 53 ods. 1). Ustanovenie § 53 ods. 4 Občianskeho zákonníka obsahuje výpočet neprijateľných podmienok uvedených          v spotrebiteľskej zmluve. Za neprijateľné podmienky uvedené v spotrebiteľskej zmluve sa považujú najmä ustanovenia, ktoré:
a) má spotrebiteľ plniť a s ktorými sa nemal možnosť oboznámiť pred uzavretím zmluvy,
b) dovoľujú dodávateľovi previesť práva a povinnosti zo zmluvy na iného dodávateľa bez súhlasu spotrebiteľa, ak by prevodom došlo k zhoršeniu vymožiteľnosti alebo zabezpečenia pohľadávky spotrebiteľa,
c) vylučujú alebo obmedzujú zodpovednosť dodávateľa za konanie alebo opomenutie, ktorým sa spotrebiteľovi spôsobila smrť alebo ujma na zdraví,
d) vylučujú alebo obmedzujú práva spotrebiteľa pri uplatnení zodpovednosti za vady alebo zodpovednosti za škodu,
e) umožňujú dodávateľovi, aby spotrebiteľovi nevydal ním poskytnuté plnenie aj v prípade, ak spotrebiteľ neuzavrie s dodávateľom zmluvu alebo od nej odstúpi,
f) umožňujú dodávateľovi odstúpiť od zmluvy bez zmluvného alebo zákonného dôvodu a spotrebiteľovi to neumožňujú,
g) oprávňujú dodávateľa, aby bez dôvodov hodných osobitného zreteľa vypovedal zmluvu uzavretú na dobu neurčitú bez primeranej výpovednej lehoty,
h) prikazujú spotrebiteľovi, aby splnil všetky záväzky aj vtedy, ak dodávateľ nesplnil záväzky, ktoré vznikli,
i) umožňujú dodávateľovi jednostranne zmeniť zmluvné podmienky bez dôvodu dohodnutého v zmluve,
j) určujú, že cena tovaru alebo služieb bude určená v čase ich splnenia, alebo dodávateľa oprávňujú na zvýšenie ceny tovaru alebo služieb bez toho, aby spotrebiteľ mal právo odstúpiť od zmluvy, ak cena dohodnutá v čase uzavretia zmluvy je podstatne prekročená v čase splnenia,
k) požadujú od spotrebiteľa, ktorý nesplnil svoj záväzok, aby zaplatil neprimerane vysokú sumu ako sankciu spojenú s nesplnením jeho záväzku,
l) obmedzujú prístup k dôkazom alebo ukladajú spotrebiteľovi povinnosti niesť dôkazné bremeno, ktoré by podľa práva, ktorým sa riadi zmluvný vzťah, mala niesť iná zmluvná strana,
m) v prípade čiastočného alebo úplného nesplnenia záväzku zo strany dodávateľa neprimerane obmedzujú alebo vylučujú možnosť spotrebiteľa domáhať sa svojich práv voči predávajúcemu vrátane práva spotrebiteľa započítať pohľadávku voči predávajúcemu,
 n) spôsobujú, že platnosť zmluvy uzatvorenej na dobu určitú sa po uplynutí obdobia, na ktorú bola zmluva uzavretá, predĺži, pričom spotrebiteľovi priznávajú neprimerane krátke obdobie na prejavenie súhlasu s predĺžením platnosti zmluvy,
o) ktoré oprávňujú dodávateľa rozhodnúť o tom, že jeho plnenie je v súlade so zmluvou, alebo ktoré priznávajú právo zmluvu vykladať iba predávajúcemu,
p) obmedzujú zodpovednosť dodávateľa, ak bola zmluva uzavretá sprostredkovateľom, alebo vyžadujú uzavretie zmluvy prostredníctvom sprostredkovateľa v osobitnej forme,
r) vyžadujú v rámci dojednanej rozhodcovskej doložky od spotrebiteľa, aby spory s dodávateľom riešil výlučne v rozhodcovskom konaní.
Ide len o príkladmý výpočet neprijateľných podmienok a preto, obdobne ako sudca v občianskom súdnom konaní, aj rozhodca nemôže neprihliadať na inú neprijateľnú zmluvnú podmienku, ak sa nachádza v zmluve a spôsobuje značnú nerovnováhu medzi právami a povinnosťami medzi dodávateľom a spotrebiteľom, ale tiež aj na strane spotrebiteľa, pokiaľ je nerovnováha v právach a povinnostiach.
 
V Prílohe č. 1 k zákonu č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa sú vymenované obchodné praktiky, ktoré sa za každých okolností považujú za nekalé. Ide o nasledovné praktiky:
•	Klamlivé obchodné praktiky:
1. Tvrdenie predávajúceho, že sa zaviazal dodržiavať kódex správania, pričom tomu tak nie je.
2. Zobrazenie známky dôveryhodnosti, známky kvality alebo ich ekvivalentu bez získania potrebného povolenia.
3. Tvrdenie, že kódex správania je schválený orgánom verejnej moci alebo iným orgánom, pričom tomu tak nie je.
4. Tvrdenie, že predávajúci vrátane jeho obchodných praktík alebo výrobok bol schválený, potvrdený alebo povolený orgánom verejnej moci alebo iným subjektom, pričom tomu tak nie je, alebo takéto tvrdenie bez toho, že by výrobok spĺňal podmienky schválenia, potvrdenia alebo povolenia.
5. Výzva na kúpu výrobkov za stanovenú cenu bez toho, že by predávajúci zverejnil akékoľvek rozumné dôvody, pre ktoré môže predpokladať, že nebude schopný dodať tieto výrobky alebo rovnocenné výrobky, alebo zariadiť, aby dodávku uskutočnil iný predávajúci za túto cenu, v čase a v množstve, ktoré sú rozumné vzhľadom na výrobok, rozsah reklamy výrobku a ponúknutú cenu (vábivá reklama).
6. Výzva na kúpu výrobkov za stanovenú cenu a následné
a) odmietnutie ukázať tovar z reklamy spotrebiteľom,
b) odmietnutie prevziať objednávky na tento tovar alebo jeho dodanie               v rozumnom čase,
c) predvedenie jeho chybnej vzorky s úmyslom podporiť predaj iného výrobku (reklama typu nalákať a zmeniť).
7. Nepravdivé vyhlásenie, že výrobok je k dispozícii iba veľmi obmedzený čas alebo že je k dispozícii za špecifických podmienok iba veľmi obmedzený čas s cieľom vyvolať okamžité rozhodnutie a znemožniť spotrebiteľovi, aby mal dostatočnú príležitosť alebo čas na kvalifikované rozhodnutie.
8. Záväzok predávajúceho, ktorý komunikoval so spotrebiteľom pred uskutočnením obchodnej transakcie v štátnom jazyku, že poskytne spotrebiteľovi službu po predaji výrobku, a následné poskytnutie tejto služby je iba v inom jazyku bez toho, že by to bolo spotrebiteľovi jasne oznámené predtým, ako sa zaviazal         k obchodnej transakcii.
9. Vyhlásenie alebo iným spôsobom vytvorenie dojmu, že výrobok možno legálne predávať, pričom tomu tak nie je.
10. Prezentovanie práv, ktoré spotrebiteľovi prislúchajú podľa právnych predpisov, ako charakteristickej črty ponuky predávajúceho.
11. Využívanie redakčného priestoru v médiách na podporu výrobku, keď predávajúci zaplatil za podporu predaja, bez toho, že by to bolo vysvetlené v obsahu alebo obrazom, alebo zvukom jasne identifikovateľné pre spotrebiteľa (skrytá reklama).
12. Vecne nesprávne tvrdenie o povahe a rozsahu rizika pre osobnú bezpečnosť spotrebiteľa alebo jeho rodiny, ak si spotrebiteľ výrobok nekúpi.
13. Propagovanie podobného výrobku, ako je výrobok vyrobený konkrétnym výrobcom, a to spôsobom, ktorý úmyselne zavádza spotrebiteľa, aby sa domnieval, že výrobok vyrobil rovnaký výrobca, pričom tomu tak nie je.
14. Vytvorenie, prevádzkovanie alebo podporovanie pyramídovej schémy,       v ktorej spotrebiteľ poskytne plnenie za možnosť získať kompenzáciu, ktorá vyplýva hlavne zo zapojenia ďalších spotrebiteľov do tejto schémy, a nie z predaja alebo spotreby výrobkov.
15. Tvrdenie predávajúceho, že sa chystá skončiť svoju činnosť alebo premiestniť svoju prevádzkareň, pričom tomu tak nie je.
16. Tvrdenie, že výrobok je schopný uľahčiť výhru v hazardných hrách.
17. Nepravdivé tvrdenie, že výrobok je schopný liečiť choroby, dysfunkcie alebo postihnutia.
18. Poskytnutie vecne nesprávnej informácie o podmienkach na trhu alebo     o možnosti nájsť výrobok s úmyslom donútiť spotrebiteľa, aby získal výrobok za menej výhodných podmienok, ako sú normálne podmienky na trhu.
19. Tvrdenie v obchodnej praktike, že predávajúci ponúkne súťaž alebo vypíše cenu bez toho, že by opísanú cenu udelil, alebo poskytol zodpovedajúcu náhradu.
20. Opísanie výrobku ako "gratis", "zadarmo", "bez poplatku" alebo podobne, pričom spotrebiteľ musí zaplatiť čokoľvek iné okrem nevyhnutných nákladov na odpovedanie na obchodnú praktiku a vyzdvihnutie tovaru alebo zaplatenie za jeho doručenie.
21. Zahrnutie do reklamného materiálu faktúry alebo obdobného dokumentu, ktorý požaduje zaplatenie sumy a ktorý vzbudzuje u spotrebiteľa dojem, že si už objednal predávané výrobky, pričom tomu tak nie je.
22. Nepravdivé tvrdenie alebo vytvorenie dojmu, že predávajúci nekoná           v zámere súvisiacom s jeho obchodom, podnikaním, remeslom alebo profesiou, alebo nepravdivé prezentovanie sa ako spotrebiteľ.
23. Vytvorenie falošného dojmu, že servis výrobku po jeho predaji je dostupný v členskom štáte inom ako ten, v ktorom sa výrobok predáva.
Vo vzťahu k spotrebiteľským úverom sa za nekalú praktiku môže považovať neoznámenie veriteľa Ministerstvu financií a Národnej banke Slovenska údajov podľa § 7a ods. 1 zákona č. 58/2001 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 71/1986 Zb. o Slovenskej obchodnej inšpekcii      v znení neskorších predpisov („Veriteľ je povinný predkladať ministerstvu a Národnej banke Slovenska údaje o novoposkytnutých spotrebiteľských úveroch.“). 
Rovnako sa za nekalú praktiku budú považovať aj nesprávne poskytnuté údaje podľa uvedeného ustanovenia § 7a. Nesprávne údaje, alebo neposkytnutie týchto údajov totiž skresľuje vypočítaný vážený priemer RPMN a ovplyvňuje to aj hranicu odplaty, nad ktorú sú spotrebiteľské úvery neplatné. Porušenie § 7a bude relevantné k takému oznámeniu, ktoré malo dopad na to štvrťročné oznamovanie priemerných RPMN, ktoré bolo relevantné v čase uzatvárania zmluvy                          o spotrebiteľskom úvere. 

•	Agresívne obchodné praktiky:
1. Vytváranie dojmu, že spotrebiteľ nemôže opustiť priestor predtým, ako sa uzatvorí zmluva.
2. Osobné navštevovanie domácnosti spotrebiteľa, ignorujúc žiadosť spotrebiteľa odísť alebo sa nevracať, okrem prípadov a v rozsahu odôvodnenom na účely vymáhania zmluvného záväzku.
3. Vykonávanie vytrvalých a nechcených žiadostí telefonicky, faxom, elektronickou poštou alebo inými diaľkovými médiami, okrem prípadov a v rozsahu odôvodnenom na účely vymáhania zmluvného záväzku.
4. Žiadanie od spotrebiteľa, ktorý si chce uplatniť nárok z poistnej zmluvy, aby predložil dokumenty, ktoré nie je možné rozumne považovať za relevantné pri určení platnosti nároku, alebo systematicky neodpovedať na naliehavú korešpondenciu         s cieľom odradiť spotrebiteľa od výkonu jeho zmluvných práv.
5. Zahrnutie priameho nabádania pre deti do reklamy, aby si kúpili alebo aby presvedčili svojich rodičov alebo iných dospelých, aby im kúpili propagované výrobky.
6. Žiadanie spotrebiteľa, aby vykonal okamžité alebo odložené platby za výrobky dodané predávajúcim alebo aby ich vrátil alebo uschoval, pričom si ich spotrebiteľ neobjednal, okrem prípadu, že tento výrobok je náhradným tovarom dodaným podľa osobitného predpisu.
7. Výslovné informovanie spotrebiteľa, že ak si nekúpi výrobok alebo službu, bude ohrozené zamestnanie alebo živobytie predávajúceho.
8. Vytváranie falošného dojmu, že spotrebiteľ už vyhral, vyhrá, alebo potom, čo niečo urobí, vyhrá cenu alebo získa iný rovnocenný prospech, keď v skutočnosti
a) neexistuje cena alebo iný rovnocenný prospech,
b) činnosť smerujúca k získaniu ceny alebo iného rovnocenného prospechu je podmienená tým, že spotrebiteľ uhradí hotovosť, alebo si spôsobí náklady.

	Predkladateľ považuje spotrebiteľskú zmluvu za neplatnú, ak jej predchádzali nekalé obchodné praktiky. 
Medzi ustanovenia určené na ochranu spotrebiteľa patria aj ďalšie, napr. ustanovenia zákona 258/2001 o spotrebiteľských úveroch - napr. ak by spotrebiteľský úver neobsahoval RPMN (ročnú percentuálnu mieru nákladov), išlo by ex offo o bezúročný úver a bez poplatku - § 4 ods. 3 zákona. Ďalej môže sudca         v spotrebiteľských vzťahoch znížiť odplatu pri poskytovaní peňažných prostriedkov za odplatu (§ 53 ods. 6 Občianskeho zákonníka) a pod. 

Rozhodca bude musieť prihliadať ex lege aj na ustanovenia určené na ochranu spotrebiteľa v rámci záväzných právnych aktov Európskeho společenstva. 
Primárne právo

Viď všeobecná časť dôvodovej správy.

Sekundárne právo (nariadenia a smernice)

•	NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I) upravuje               v Článku 6 Spotrebiteľské zmluvy):
Článok 6
Spotrebiteľské zmluvy
1. Bez toho, aby boli dotknuté články 5 a 7, zmluva uzavretá fyzickou osobou na účel, ktorý sa môže považovať za patriaci do oblasti mimo jej predmetu činnosti alebo výkonu povolania (ďalej len „spotrebiteľ“), s inou osobou, ktorá koná v rámci svojho predmetu činnosti alebo výkonu povolania (ďalej len „podnikateľ“), sa spravuje právnym poriadkom krajiny obvyklého pobytu spotrebiteľa za predpokladu, že podnikateľ:
a) vykonáva svoju obchodnú alebo podnikateľskú činnosť v krajine obvyklého pobytu spotrebiteľa alebo
b) akýmkoľvek spôsobom smeruje takú činnosť na túto krajinu alebo niekoľko krajín vrátane tejto krajiny a zmluva patrí do rozsahu tejto činnosti.
2. Bez ohľadu na odsek 1 si strany môžu v súlade s článkom 3 zvoliť rozhodné právo pre zmluvu, ktorá spĺňa požiadavky odseku 1. Takáto voľba rozhodného práva však nesmie zbaviť spotrebiteľa ochrany, ktorú mu poskytujú také ustanovenia, od ktorých sa nemožno odchýliť dohodou podľa práva, ktoré by v prípade absencie voľby bolo na základe odseku 1 rozhodným.
3. Ak nie sú splnené požiadavky uvedené v odseku 1 písm. a) alebo b), určí sa rozhodné právo pre zmluvu medzi spotrebiteľom a podnikateľom podľa článkov 3 a 4.“.

•	SMERNICA RADY 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach       v spotrebiteľských zmluvách
Článok 8

Členské štáty môžu prijať alebo si ponechať prísnejšie opatrenia kompatibilné so Zmluvou v oblasti riadenej touto smernicou za účelom zabezpečenia maximálneho stupňa ochrany spotrebiteľa.“.

I. Vybraná judikatúra:

1)	Océano Grupo Editorial SA - C-240/98  
http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/form.pl?lang=en&Submit=Rechercher&alldocs=alldocs&docj=docj&docop=docop&docor=docor&docjo=docjo&numaff=C-240/98&datefs=&datefe=&nomusuel=&domaine=&mots=&resmax=100
- smernica 93/13/EHS
- oprávnenie (povinnosť) vnútroštátneho súdu zhodnotiť z úradnej povinnosti nekalosť podmienky v spotrebiteľskej zmluve za účelom dosiahnutia všeobecného efektu súdneho rozhodnutia;

2)  Elisa María Mostaza Claro - C 168/05
http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/form.pl?lang=sk&lango=en&Submit=Rechercher&alldocs=alldocs&docjo=docjo&docop=docop&docor=docor&docj=docj&docrequire=&numaff=C-168/05&datefs=&datefe=&nomusuel=&domaine=&mots=&resmax=100
- smernica 93/13/EHS
- povinnosť vnútroštátneho súdu skúmať neplatnosť rozhodcovskej zmluvy v konaní o zrušenie rozhodcovského rozhodnutia, hoc spotrebiteľ nekalosť rozhodcovskej zmluvy v rozhodcovskom konaní nenamietal

3) Cofidis - C 473/00
http://curia.europa.eu/jurisp/cgi-bin/form.pl?lang=sk&lango=en&Submit=Rechercher&alldocs=alldocs&docjo=docjo&docop=docop&docor=docor&docj=docj&docrequire=&numaff=C-473/00&datefs=&datefe=&nomusuel=&domaine=&mots=&resmax=100
- smernica 93/13/ES
- povinnosť súdu neaplikovať vnútroštátne procesné pravidlo týkajúce sa možnosti namietať neprimeranosť zmluvnej podmienky; možnosť súdu skúmať ex offo nekalú povahu podmienky predstavuje prostriedok vhodný zároveň na zabránenie tomu, aby jednotlivý spotrebiteľ nebol viazaný nekalou podmienkou, a na prispenie k splneniu cieľa stanoveného v jej článku 7, pretože takéto preskúmanie môže mať odradzujúci účinok prispievajúci k ukončeniu používania nekalých podmienok v zmluvách uzavretých so spotrebiteľmi zo strany predajcov alebo dodávateľov

Aj napriek tomu, že smernice nie sú priamo účinné, predkladateľ vypočítava vybrané smernice na ochranu spotrebiteľa (viď vyššie) v súvislosti s nepriamym účinkom smerníc.

K bodu 7 (§ 33 ods. 2)
	Porovnaj tiež dôvodovú správu k bodu 6.
Ustanovenie § 33 zákona o rozhodcovskom konaní obsahuje úpravu, podľa ktorej nemožno rozhodcovským rozsudkom prisúdiť, čo odporuje zákonu alebo ho obchádza, alebo sa prieči dobrým mravom a plnenie, ktoré je nemožné. 
Praktickým dopadom navrhovaného rozšírenia ustanovenia § 33 ods. 2 bude napr. zamietavý výrok o žalobe (nemožno prisúdiť), ak plnenie bude založené aj na neprijateľnej zmluvnej podmienke, alebo ktorému predchádzala nekalá obchodná praktika. 
V návrhu sa počíta aj so situáciou, kedy sa dôvod, pre ktorý nemožno prisúdiť plnenie vzťahuje len na časť zmluvy. Vtedy nebude možné prisúdiť plnenie týkajúce sa len tejto časti, pokiaľ z povahy zmluvy alebo jej obsahu alebo z okolností, za ktorých došlo k jej uzavretiu nebude vyplývať, že takúto časť nemožno oddeliť od ostatného obsahu.
Pokiaľ však uzavretiu spotrebiteľskej zmluvy bude predchádzať nekalá obchodná praktika (viď dôvodová správu k bodu 6), nebude možné prisúdiť plnenie     z celej zmluvy.
Vzhľadom na to, že rozhodcovské konanie negarantuje také práva, ako občianske súdne konanie, predkladateľ vylúčil možnosť nejakého čiastočného plnenia pri existencii neprijateľnej zmluvnej podmienky alebo nekalej obchodnej praktiky. Ak voči spotrebiteľovi boli použité nekalé praktiky, alebo ak zmluva obsahuje neprijateľné zmluvné podmienky, nie je možné vôbec uvažovať, aby rozhodca vyberal nejakú časť zmluvy a priznával nejaké čiastočné plnenie. Zároveň ide aj o prevenčné ustanovenie, aby sa dodávatelia zdržiavali používania nekalých praktík alebo neprijateľných zmluvných podmienok. Nejaké zužovanie dopadu neprijateľnej zmluvnej podmienky a nekalej praktiky by sa míňalo cieľom, ktorý sleduje návrh zákona. Návrh zákona má oporu v Článku 8 Smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách. Ak napr. voči spotrebiteľovi bola použitá nekalá obchodná praktika spočívajúca napr. vo „vytváraní falošného dojmu, že spotrebiteľ už vyhral, vyhrá, alebo potom, čo niečo urobí, vyhrá cenu alebo získa iný rovnocenný prospech, keď v skutočnosti a) neexistuje cena alebo iný rovnocenný prospech, b) činnosť smerujúca k získaniu ceny alebo iného rovnocenného prospechu je podmienená tým, že spotrebiteľ uhradí hotovosť, alebo si spôsobí náklady“, tak asi ťažko je možné uvažovať o nejakom čiastočnom plnení. Nijako pritom nie sú dotknuté nároky dodávateľov uplatniť svoj nárok pred sudcom a novela Občianskeho súdneho poriadku poskytuje veľmi efektívne nové mechanizmy poskytnutia spravodlivosti, vrátane prvkoch ochrany spotrebiteľa.
	
K bodu 8 (§ 34 ods. 2 písm. h))
	Predkladateľ považoval za potrebné doplniť poučenie nielen o možnosti podania žaloby na zrušenie rozhodcovského rozsudku, ale aj o lehote na podanie takej žaloby. Lehota má základ v ustanovení § 41 a ide o 30 dňovú lehotu. Pre rozhodcovský súd z toho vyplýva povinnosť poučiť kompletne aj o lehote, či už podľa ustanovenia § 41 ods. 1 alebo ods. 2.

K bodu 9 (§ 40 ods. 1 písm. j))
Účastník rozhodcovského konania sa môže žalobou podanou na príslušnom súde domáhať zrušenia tuzemského rozhodcovského rozsudku, len ak ide o niektorý z dôvodov vypočítaných v ustanovení § 40 ods. 1. 
Ak ide o spor zo spotrebiteľskej zmluvy, bez ďalšieho pôjde o dôvod na podanie žaloby na okresnom súde, ak pri rozhodovaní boli porušené ustanovenia určené na ochranu spotrebiteľa. Pôjde najmä o ustanovenia, na ktoré sa poukazuje  v bode 5 dôvodovej správy. Už len z dôvodu, že neprijateľné zmluvné podmienky uvedené v ustanovení § 53 ods. 4 Občianskeho zákonníka sú len demonštratívne vypočítané, nie je možné vypočítať všetky ustanovenia, porušenie ktorých bude dôvodom na podanie žaloby na zrušenia rozhodcovského rozsudku. 
Ak však rozhodcovský súd bude reflektovať na všetky normy určené na ochranu spotrebiteľa, rozhodne spravodlivo a pri nejasnostiach bude brať zreteľ na nepriamy účinok smerníc určených na ochranu spotrebiteľa, niet dôvod obávať sa, že spotrebitelia budú podávať žaloby a že sa stratí význam rozhodcovského konania. 

K bodu 10 (poznámka pod čiarou k odkazu 15)
Ide o odstránenie odkazu na už neúčinnú právnu normu.

K bodu 11 (poznámka pod čiarou k odkazu 16)
Ide o odstránenie odkazu na už neúčinnú právnu normu.

K bodu 12 (prechodné ustanovenie)
Upravuje sa režim pôsobenia novej právnej úpravy (lex posterior) a starej právnej úpravy (lex priori). Nová právna úprava sa bude vzťahovať aj na konania začaté pred nadobudnutím jej účinnosti (1. marec 2009).

K Čl. II:
	Navrhuje sa účinnosť právneho predpisu.