Dôvodová správa

Všeobecná časť

     	Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 108/2000 Z. z. o podomovom predaji a zásielkovom predaji v znení zákona č. 266/2005 Z. z., upravuje ochranu spotrebiteľa pri podomovom predaji alebo poskytovaní služieb a pri zásielkovom predaji tovaru alebo pri poskytovaní služieb, ak vecné plnenia a výkony z poskytovanej služby kupuje fyzická osoba a tie jej neslúžia na výkon zamestnania, povolania alebo podnikania. Od času prijatia tento zákon plnil svoju spoločenskú potrebu, ale vykonaním revízie smernice Rady 85/577/EHS na ochranu spotrebiteľa pri zmluvách uzatváraných mimo prevádzkových priestorov a smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES o ochrane spotrebiteľa vzhľadom na zmluvy na diaľku smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/65/ES o marketingu spotrebiteľských finančných služieb na diaľku a o zmene a doplnení smernice Rady 90/619/EHS a smerníc 97/7/ES a 98/27/ES ich transpozícia a v neposlednom rade i aplikácia zákona v bežnom živote ukázali, že je nutné pristúpiť k novelizácii tohto zákona. 
	
Podľa smernice 85/577/EHS na ochranu spotrebiteľa pri zmluvách uzatváraných mimo prevádzkových priestorov má spotrebiteľ právo vypovedať vplyvy svojho konania zaslaním
upozornenia v dobe nie kratšej ako sedem dní od získania informácie o možnosti odstúpenia od zmluvy. Aj napriek tomu, že smernica bola transponovaná správne, rôzne podnikateľské subjekty si ich informačné povinnosti ohľadom práva spotrebiteľa na odstúpenie od zmluvy v lehote do siedmych pracovných dní od získania takéhoto upozornenia vykladali rôzne (často informovali spotrebiteľa iba odkazom na zákon, resp. paragrafové znenie, hoci mali presne uviesť lehotu na odstúpenie od zmluvy v písomnej informácii poskytovanej spotrebiteľovi) a tak dochádzalo k poškodzovaniu spotrebiteľa tým, že spotrebiteľ vo väčšine prípadov túto lehotu zmeškal. 
	
V praxi veľa krát dochádzalo k tomu, že ak spotrebiteľ odstúpil od zmluvy, predávajúci si pojem „zohľadnenie nákladov“ vysvetľoval rôzne a do nákladov započítal aj ostatné náklady, ktoré iba okrajovo súviseli s ponukou tovaru, napr. aj cenu zájazdu, ktorý sa uskutočnil s cieľom ponuky tovaru. V mnohých prípadoch sa stávalo, že zohľadnené náklady boli vyššie ako samotná cena tovaru. Takto spotrebiteľ nikdy vopred nevedel, že aké náklady bude musieť zaplatiť pri odstúpení od zmluvy. 

Podľa smernice 97/7/ES o ochrane spotrebiteľa vzhľadom na zmluvy na diaľku pri akejkoľvek zmluve na diaľku má spotrebiteľ k dispozícii obdobie najmenej siedmich pracovných dní, počas ktorých môže odstúpiť od zmluvy bez penalizácie a bez udania dôvodu. Toto jeho právo mu musí byť oznámené písomne, vrátane tejto lehoty. Vo mnohých prípadoch sa stalo, že pri zásielkovom predaji podnikateľ splnil informačnú povinnosť o práve odstúpiť od zmluvy, lehotu odstúpenia však neuviedol, ale citoval len ustanovenie, v ktorom sa táto lehota nachádza, preto mnohokrát spotrebiteľ nevedel uplatniť svoje právo na odstúpenie od zmluvy. Preto v ustanovení §10 ods. 4 písm. a) sa dopĺňa slovami „vrátane lehoty“, čo znamená, že predávajúci bude musieť poskytnúť informácie spotrebiteľovi tak, aby uviedol skutočnú lehotu o práve spotrebiteľa na odstúpenie od zmluvy. 
	
Dozor na dodržiavaním tohto zákona vykonáva Slovenská obchodná inšpekcia, ale právo na uloženie pokuty bolo vymedzené len za porušenie troch ustanovení. Prax však ukázala, porušované sú aj iné ustanovenia tohto zákona a preto bolo nutné kompetenciu orgánu dozoru rozšíriť na celý zákon.
Zákon č. 108/2000 Z. z. bol prijatý v roku 2000, ale od tejto doby sa veľa zákonov, ktoré sú ako odkazy k poznámkam pod čiarou uvedené v tomto zákone, zrušilo alebo zmenilo. Preto sa upravujú niektoré odkazy k poznámkam pod čiarou v súlade s platnou a účinnou legislatívou.

Schválenie zákona nebude mať žiaden vplyv na štátny rozpočet, rozpočty obcí a vyšších územných celkov, žiaden vplyv na zamestnanosť, podnikateľské prostredie, ani environmentálny vplyv. 

Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, s ostatnými zákonmi a medzinárodnými zmluvami a medzinárodnými záväzkami, ktorými je Slovenská republika viazaná.

DOLOŽKA  ZLUČITEĽNOSTI
právneho predpisu
s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie

1.   Navrhovateľ zákona: vláda Slovenskej republiky

2.  Názov návrhu zákona: Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 108/2000 Z. z. o ochrane spotrebiteľa pri podomovom predaji a zásielkovom predaji v znení zákona č. 266/2005 Z. z.

3.   Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:
a.	Pre Slovenskú republiku v predmetnej oblasti nevyplývajú zo Zmluvy o pristúpení Slovenskej republiky k Európskej únii žiadne záväzky. 
b.	Zo Zmluvy o pristúpení Slovenskej republiky k Európskej únii nevyplývajú v predmetnej oblasti žiadne prechodné obdobia. 
c.	Pre Slovenskú republiku v predmetnej oblasti vyplýva z gestorstva smerníc povinnosť dosiahnuť súlad právnych predpisov s oboma smernicami do dňa pristúpenia Slovenskej republiky k Zmluve o Európskej únii. 

4.   Problematika návrhu zákona: 
a.	je upravená v práve Európskych spoločenstiev v smernici Rady 85/577/EHS           z 20. decembra 1985 na ochranu spotrebiteľa pri zmluvách uzatváraných mimo prevádzkových priestorov a v smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES     z 20. mája 1997 o ochrane spotrebiteľa vzhľadom na zmluvy na diaľku a v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/65/ES z 23. septembra 2002 o marketingu spotrebiteľských finančných služieb na diaľku a o zmene a doplnení smernice Rady 90/619/EHS a smerníc 97/7/ES a 98/27/ES.  
b.	nie je upravená v práve Európskej únie 
 
5. Stupeň zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie: úplný
 
6.   Gestor: Ministerstvo hospodárstva SR

7. Účasť expertov pri príprave návrhu zákona a ich stanovisko k zlučiteľnosti návrhu s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie: Bez účasti expertov

Osobitná časť 

K čl. I

K bodom 1, 3, 4, 12, 13 a 15 

Zákon č. 108/2000 Z. z. bol prijatý v roku 2000, do času jeho novelizácie sa celý rad právnych predpisov, na ktoré zákon odkazuje v poznámkach pod čiarou zmenil. Kvôli orientácii a súvislostiam zákona s inými právnymi predpismi sa poznámky pod čiarou aktualizujú na súčasne platný právny stav.

K bodu 2

	Doteraz bol v zákone pri pojme „predávajúci“ odkaz na § 2 ods. 1 písm. b) zákona      č. 634/1992 Zb. o ochrane spotrebiteľa v znení neskorších predpisov. Podľa tohto ustanovenia sa predávajúcim rozumie podnikateľ, ktorý spotrebiteľovi predáva výrobky alebo poskytuje služby. Podľa čl. 2 smernice Rady 85/577/EHS je definícia predávajúceho širšia, lebo za predávajúceho rozumie tiež kohokoľvek, ktorý koná v mene alebo v záujme predávajúceho. Preto je potrebné definíciu „predávajúceho“ upraviť podľa požiadaviek smernice. Pôjde o definíciu predávajúceho výlučne na účely podomového predaja.

K bodu 5

Podľa § 8 ods. 1 spotrebiteľ je oprávnený bez uvedenia dôvodu odstúpiť od zmluvy do siedmich pracovných dní odo dňa prevzatia písomnej informácie od predávajúceho, v ktorej ho predávajúci upozorňuje na jeho právo odstúpiť od zmluvy. Podľa § 7 ods. 1 písm. d) je predávajúci povinný písomne upozorniť spotrebiteľa na jeho právo odstúpiť od zmluvy, ale nie je tam výslovne uvedená lehota podľa § 8 ods. 1. Predávajúci túto medzeru v zákone obchádzali tak, že síce upozornili spotrebiteľa na jeho právo odstúpiť od zmluvy, ale bez uvedenia lehoty na odstúpenie od zmluvy, čím sa stala informácia pre spotrebiteľa, ktorý nepoznal zákonnú lehotu, nedostatočná. Aby predávajúci povinnosť informovať spotrebiteľa neobchádzali, ustanovenie sa mení tak, že predávajúci je povinný písomne upozorniť spotrebiteľa na jeho právo písomne odstúpiť od zmluvy do siedmich pracovných dní od prevzatia tovaru alebo uzavretia zmluvy o poskytnutí služby. 

K bodu 6

	Ustanovenie sa dopĺňa na odstránenie pochybností o plynutí a ukončení lehoty na odstúpenie od zmluvy, a to odlišne oproti všeobecnému ustanoveniu o počítaní času v § 122 Občianskeho zákonníka, ktoré vyžaduje, aby prejav vôle adresátovi došiel. Táto lehota je zachovaná, ak sa písomné odstúpenie od zmluvy odovzdá na poštovú prepravu v posledný deň lehoty. Takúto úpravu si vyžaduje článok 5 smernice. 

K bodu 7

	Keďže lehota je konkrétne vyjadrená už v § 7 ods. 1 písm. d), nie je potrebné ju opätovne výslovne uvádzať aj v § 8 ods. 1, ale postačí, ak sa na lehotu podľa § 7 ods. 1 písm. d) odkáže. 

K bodu 8

	Pri aplikácii ustanovenia dochádzalo k rôznemu výkladu, ktoré náklady vynaložené na poskytnutie služby si mohol predávajúci zadržať pri vrátení ceny spotrebiteľovi, ak tento odstúpil od zmluvy. Okrem toho takýto postup nebol v súlade so smernicou, preto sa pri vrátení ceny nebudú zohľadňovať náklady vynaložené na poskytnutie služby.

K bodu 9 

	V § 9 ods. 1 boli demonštratívne uvedené komunikačné prostriedky, ktorými sa predávajúci môže kontaktovať so spotrebiteľom pri zásielkovom predaji. Smernica 97/7/ES Európskeho parlamentu a Rady v prílohe 1 obsahuje rozsiahlejší výpočet. Na odstránenie pochybností, či také komunikačné prostriedky, ktoré sú uvedené v prílohe, ale doteraz neboli uvedené v zákone, sú prípustné, smernica sa dopĺňa o komunikačné prostriedky v rozsahu prílohy smernice. 

K bodu 10

	V § 10 ods. 3 je predávajúcemu uložená povinnosť najneskôr v deň dodania tovaru alebo začatia poskytovania služby doručiť spotrebiteľovi písomne informácie, ktoré mu oznámil pri ponuke tovaru. Podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES táto povinnosť platí len v prípade, že ide o tovar, ktorý nie je určený na dodanie tretej strane. Išlo by napríklad o prípad, keď by spotrebiteľ vystupoval len ako sprostredkovateľ a objednával by tovar priamo pre iného spotrebiteľa.

K bodu 11

	Povinnosť informovať spotrebiteľa o jeho práve odstúpiť od zmluvy do siedmich pracovných dní odo dňa prevzatia tovaru alebo od uzavretia zmluvy o poskytnutí služby platí aj pre zásielkový tovar, t. j. pre zmluvy uzatvárané na diaľku, preto sa medzi informačné povinnosti predávajúceho aj v tomto prípade dopĺňa povinnosť predávajúceho informovať spotrebiteľa nielen o práve na odstúpenie od zmluvy, ale aj o lehote, v ktorej môže spotrebiteľ toto právo uplatniť a o tých druhoch zmlúv, uvedených v § 12 ods. 5, v ktorých spotrebiteľ nemá právo odstúpiť od zmluvy. 

K bodu 14

	Z čl. 7 smernice 97/7/ES Európskeho parlamentu a Rady okrem iného ustanovuje, že dodávateľ musí objednávku splniť do 30 dní od jej doručenia spotrebiteľom a tiež, že predávajúci a spotrebiteľ sa môžu pred uzavretím zmluvy alebo priamo v zmluve dohodnúť na náhradnom plnení, ak objednaný tovar alebo služby nie sú k dispozícii. V tomto prípade náklady spojené s vrátením tovaru znáša dodávateľ. Keďže zákon tieto ustanovenia smernice neobsahoval v záujme úplnej harmonizácie so smernicou, je potrebné ich do zákona doplniť.  

K bodu 16

	Predávajúci mohol byť orgánom dozoru sankcionovaný za porušenie povinností podľa § 3, 6 a 11. Dôležité povinnosti predávajúcich sú však vyjadrené aj v ďalších ustanoveniach zákona. Nie je odôvodnené, aby za porušenie týchto povinností nemohla byť predávajúcim uložená pokuta, ktorá podľa zákona môže byť do 100 000 Sk. Preto sa sankčná právomoc orgánu dozoru rozširuje aj na porušenie týchto povinností predávajúceho, ako aj zákazu predaja uvedeného v § 6 a 11. Výška pokuty je diferencovaná podľa závažnosti chráneného spoločenského záujmu. Za porušenie zákazu predaja tovaru, ktorý sa nesmie predávať podomovým obchodom alebo za dodávku tovaru, ktorý si spotrebiteľ neobjednal do 10 000 Sk, za nesplnenie informačných povinností predávajúceho od 10 000 Sk do 50 000 Sk a neprevzatie vráteného tovaru v prípade odstúpenia od zmluvy a nevrátenia zaplatenej ceny od 50 000 Sk do 100 000 Sk. 

K bodu 17

	Zákon sa dopĺňa o ďalšie skutočnosti, na ktoré bude orgán dozoru prihliadať pri vymeraní výšky pokuty. 

K bodu 18

	Podľa čl. 11 smernice 97/7/ES sa na konaní a sprostredkovaní riešenia sporov môžu zúčastňovať nielen združenia spotrebiteľov a iné právnické osoby založené na ochranu spotrebiteľa, ale aj iné osoby, ktoré majú legitímny záujem na konaní. V tomto zmysle sa uvádza znenie zákona do súladu so znením smernice.

K bodom 19 a 20

	V čase prijatia zákona v zmysle vtedy platných legislatívnych pravidiel vlády nebolo potrebné ustanovenie, ktoré by odkazovalo na to, že sa preberajú právne akty Európskych spoločenstiev a Európskej únie. Týmto ustanovením sa tento nedostatok odstraňuje. 

K čl. II

	Účinnosť zákona sa navrhuje so zreteľom na naliehavosť zmeny právnej úpravy a predpokladané trvanie legislatívneho procesu od 1. 3. 2006.