Informácia
o implementácii Dohovoru o ochrane detí a o spolupráci pri medzištátnych osvojeniach  z 29. mája 1993 v podmienkach Slovenskej republiky

S účinnosťou od 1.10.2001 sa  Slovenská republika stala zmluvným štátom Dohovoru o ochrane detí a o spolupráci pri medzištátnych osvojeniach (ďalej v texte len „dohovor o osvojeniach“).

Dohovor o osvojeniach bol prijatý 29. mája 1993 a v súlade s jeho záverečnými ustanoveniami nadobudol platnosť 1. mája 1995. V súčasnosti má tento dohovor 74 zmluvných strán, ktoré môžu plniť funkciu len prijímajúceho štátu alebo len štátu pôvodu alebo plnia obe funkcie. 

Dohovor o osvojeniach bol za Slovenskú republiku podpísaný dňa 1. júna 1999. Uznesením č. 914 zo dňa  8.11. 2000 vláda Slovenskej republiky súhlasila s ratifikáciou dohovoru o osvojeniach a zároveň  určila Centrum pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže ako ústredný orgán podľa  článku 6 dohovoru o osvojeniach  a ako orgán príslušný pre vydávanie osvedčenia podľa článku 23 dohovoru o osvojeniach.
Národná rada Slovenskej republiky vyslovila súhlas s ratifikáciou dohovoru o osvojeniach dňa  21.3. 2001, ktorý je publikovaný v Zbierke zákonov ako Oznámenie MZV SR  č. 380/2001 Z. z.

V posledných rokoch je veľmi pozitívnym signálom skutočnosť, že k dohovoru o osvojeniach pristupuje resp. ho ratifikuje čoraz viac štátov pôvodu. Tým sa do popredia dostáva ochrana dieťaťa pri medzištátnych osvojeniach ako jeden zo základných cieľov tohto dohovoru a nie samotné osvojenie, ako tomu bolo v minulosti.  

Ochrana dieťaťa v kontexte medzištátnych osvojení je upravená aj v ďalšej medzinárodnej zmluve, v Dohovore o právach dieťaťa z 20.11.1989, ktorého je Slovenská republika zmluvnou stranou od 1.1.1993.

Dohovor o právach dieťaťa uznáva, že medzištátne osvojenie možno považovať za alternatívny spôsob starostlivosti o dieťa. Zároveň stanovuje podmienku, že o medzištátnom osvojení sa môže uvažovať len vtedy, ak bolo zistené, že dieťaťu  nie je možné zabezpečiť adekvátnu náhradnú rodinnú starostlivosť v štáte jeho pôvodu. 
Tento princíp „subsidiarity“ korešponduje s právom dieťaťa, ktoré bolo z nejakého dôvodu ukrátené o prirodzené rodinné prostredie  a to je právo na špeciálnu ochranu a pomoc od štátu, v ktorom žije. 

  Ďalšie povinnosti vyplývajúce z článku 21 Dohovoru o právach dieťaťa a zásady uvedené v Deklarácii OSN o sociálnych a právnych zásadách týkajúcich sa ochrany a blaha detí, s osobitným odkazom na pestúnsku starostlivosť a osvojenie na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni, sú zapracované v preambule  a cieľoch  dohovoru o osvojeniach.

Dohovor o osvojeniach stanovuje mechanizmy pre medzinárodnú spoluprácu založené najmä na úzkej prepojenosti a kooperácii ústredných orgánov zmluvných štátov.
Určuje tiež rozdelenie zodpovednosti za proces medzištátnych osvojení medzi štáty pôvodu a prijímajúce štáty, pri rešpektovaní ich organizačných rozdielov a vnútroštátnej právnej úpravy.

Základným  princípom, na ktorom je dohovor o osvojeniach budovaný je princíp, že medzištátne osvojenie nie je privátnou záležitosťou jednotlivcov alebo záujmových skupín. Celý proces, vrátane konania o medzištátne osvojenie, má byť v konečnom dôsledku zodpovednosťou zainteresovaných štátov, ktoré musia garantovať, že osvojenia budú korešpondovať s najvyššími záujmami detí  pri rešpektovaní ich základných práv a v súlade s cieľmi dohovoru.

Cieľom dohovoru o osvojeniach podľa čl. 1 je:
1.	vytvoriť záruky, aby sa medzištátne osvojenia uskutočňovali iba v najlepšom záujme dieťaťa a pri rešpektovaní jeho základných práv priznaných medzinárodným právom
2.	zaviesť systém spolupráce medzi zmluvnými štátmi, ktorý zaručí, že tieto záruky budú dodržiavané, a tým zabrániť únosom, predaju a obchodovaniu s deťmi
3.	zabezpečiť v zmluvných štátoch uznanie osvojení, ktoré sa uskutočnili na základe dohovoru

Dohovor o osvojeniach sa podľa článku 2 uplatňuje pre: 
•	štát pôvodu -  štát, kde má dieťa svoj obvyklý pobyt 
•	prijímajúci štát – kde má byť dieťa premiestnené žiadateľmi o osvojenie, ktorí majú obvyklý pobyt v tomto prijímajúcom štáte

Slovenská republika z pohľadu článku 2  odst.1 dohovoru o osvojeniach plní obidve funkcie
1.	štátu pôvodu  - zahraničný žiadateľ si môže osvojiť dieťa s obvyklým pobytom v SR
2.	prijímajúceho štátu – slovenský žiadateľ si môže osvojiť dieťa s obvyklým pobytom v cudzine

Od nadobudnutia platnosti dohovoru o osvojeniach plní Slovenská republika  primárne funkciu štátu pôvodu, v súčasnosti sa ale čoraz častejšie vyskytujú prípady žiadateľov s obvyklým pobytom v SR, ktorí si želajú osvojiť dieťa z cudziny, prevažne z exotických štátov.

Dohovor o osvojeniach už vo svojich základných cieľoch predpokladá, že zavedením efektívneho systému spolupráce  medzi jeho zmluvnými štátmi prostredníctvom určených ústredných orgánov je možné zabezpečiť nielen plynulé riešenie samotných prípadov medzištátnych osvojení, ale tieto orgány môžu plniť úlohy supervízorov v oblasti medzinárodnoprávnej ochrany detí v boji proti obchodovaniu s deťmi, predaju alebo ich únosom a to vzájomnou multilaterálnou kooperáciou a vzájomnou výmenou informácií.

V súlade s článkom 6 ods. 1 dohovoru o osvojeniach plní funkciu ústredného orgánu za Slovenskú republiku Centrum pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže (ďalej v texte len „centrum“). 

Nakoľko Slovenská republika v čase prístupu k viacerým mnohostranným dohovorom týkajúcich sa medzinárodnoprávnej ochrany detí, vrátane dohovoru o osvojeniach, neriešila komplexne ich implementáciu do vnútroštátneho právneho poriadku, napr. prijatím tzv. vykonávacích zákonov k týmto dohovorom, bola pod gesciou Ministerstva spravodlivosti  SR zriadená medzirezortná pracovná skupina, ktorej členmi boli aj zástupcovia Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR a centra. Odporúčania tejto pracovnej skupiny vláda Slovenskej republiky odsúhlasila a zároveň uložila ministrom spravodlivosti, práce, sociálnych vecí a rodiny, vnútra, školstva, zdravotníctva a zahraničných vecí zabezpečiť vykonávanie dohovoru o osvojeniach v súlade s týmito odporúčaniami. Ďalej uložila, aby sa odporúčania priebežne zohľadňovali v návrhoch na novelizáciu príslušných zákonov a                   pri príprave nových zákonov. 

Ťažisko najdôležitejších úloh súvisiacich s implementáciou dohovoru o osvojeniach, ako aj vytvorenie všetkých systémov pre jeho vykonávanie vo vnútroštátnych podmienkach z pozície štátu pôvodu bolo rozdelené medzi rezorty práce, sociálnych vecí a rodiny  (vrátane centra) a  spravodlivosti. 

Zákon č. 195/1998 Z.z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov iba rámcovo upravoval organizovanie náhradnej rodinnej starostlivosti, avšak neupravoval výslovne úlohy vyplývajúce z dohovoru o osvojeniach pre štátne orgány sociálnej pomoci ( ako napr. centrum, vtedajšie okresné alebo krajské úrady).
Až prijatím zákona č. 305/2005 Z.z. o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele a o zmene a doplnení niektorých zákonov, ako komplexnej právnej normy pre oblasť sociálnoprávnej ochrany detí, bola vymedzená o.i. aj pôsobnosť a úlohy orgánov sociálnoprávnej ochrany a sociálnej kurately, detských domovov, akreditovaných subjektov a ďalších orgánov štátnej správy v oblasti náhradnej rodinnej starostlivosti, ako aj v procese sprostredkovania medzištátnych osvojení.
V súlade s ustanovením § 74 zákona o SPO v oblasti medzištátnych osvojení centrum plní prevažne úlohy ústredného orgánu štátu pôvodu, najmä

a)	spolupracuje so zahraničnými ústrednými orgánmi a dojednáva administratívne postupy pre uskutočnenie medzištátnych osvojení podľa dohovoru o osvojeniach formou protokolu o spolupráci pri medzištátnych osvojeniach
b)	 monitoruje a porovnáva aktuálnu právnu úpravu v jednotlivých spolupracujúcich štátoch s ohľadom na právny poriadok Slovenskej republiky
c)	sleduje dodržiavanie uzatvorených protokolov o spolupráci pri medzištátnych osvojeniach a prijíma vhodné opatrenia   na odstránenie ich nedostatkov
d)	prijíma a posudzuje žiadosti zahraničných žiadateľov o medzištátne osvojenia podľa dohovoru o osvojeniach a podľa dohodnutých postupov
e)	vedie evidenciu žiadostí a zoznam zahraničných žiadateľov o medzištátne osvojenia 
f)	vedie prehľad detí, ktorým možno sprostredkovať  medzištátne osvojenie, posudzuje a zabezpečuje kompletnosť dokumentácie týchto detí
g)	za účelom sprostredkovania nadviazania osobného vzťahu medzi dieťaťom a zahraničným žiadateľom vyberá najvhodnejšieho zahraničného žiadateľa o osvojenie; na tento účel zriaďuje  poradné orgány 
h)	organizuje v spolupráci s úradmi práce, sociálnych vecí a rodiny, detskými domovmi a ďalšími zúčastnenými subjektmi nadviazanie osobného vzťahu medzi dieťaťom a zahraničným žiadateľom
i)	koordinuje a dohliada na celý priebeh medzištátnych osvojení
j)	prijíma opatrenia na získanie povolenia za účelom vycestovania dieťaťa zo Slovenskej republiky  do prijímajúceho štátu v cudzine
k)	 sleduje vývin dieťaťa zvereného do predosvojiteľskej starostlivosti alebo osvojeného do cudziny podľa dohovoru o osvojeniach prostredníctvom partnerských ústredných orgánov alebo akreditovaných inštitúcií prijímajúcich štátov
l)	 prijíma, posudzuje a vyhodnocuje sociálne správy o začleňovaní dieťaťa  zvereného alebo osvojeného do cudziny podľa dohovoru o osvojeniach
m)	 udeľuje súhlas na osvojenie dieťaťa podľa dohovoru o osvojeniach a  podľa Zákona o rodine, informuje osvojiteľov o majetkových pomeroch dieťaťa po doručení právoplatného a vykonateľného rozhodnutia súdu o osvojení dieťaťa  
V ďalšej časti materiálu je rozpracovaný postup pri medzištátnych osvojeniach v Slovenskej republike ako štátu pôvodu do zmluvných štátov dohovoru o osvojeniach. Podrobnejšie opatrenia sú rozpracované v schválenom „Postupe pri medzištátnych osvojeniach do zmluvných štátov dohovoru o osvojeniach“.
Podľa skúseností z mnohých iných štátov, ktoré v prvých rokoch po ratifikácii dohovoru o osvojeniach fungovali ako štáty pôvodu,  následne vplyvom zvýšeného počtu domácich žiadateľov o medzištátne osvojenie detí z cudziny fungujú viac ako prijímajúce štáty, bude potrebné pripraviť východiská pre riešenie systémového prístupu aj pri medzištátnych osvojeniach v Slovenskej republike ako prijímajúceho štátu. Predložený materiál obsahuje aj informácie o postupe pri medzištátnych osvojeniach v Slovenskej republike ako  prijímajúceho štátu zo zmluvných štátov dohovoru o osvojeniach.

 Súčasťou predloženého materiálu sú aj podrobné opatrenia v tomto procese. 

I. Postup pri medzištátnych osvojeniach do zmluvných štátov dohovoru o osvojeniach

Každý štát by mal prostredníctvom systému vnútroštátnych  opatrení zabezpečiť, aby dieťa mohlo zostať v opatere jeho pôvodnej rodiny, čo zdôrazňuje vo svojej preambule aj dohovor o osvojeniach. 

Dieťa by malo vyrastať vo svojom domovskom štáte, v prostredí jemu známom a v takej forme náhradnej starostlivosti, ktorá nemá negatívny vplyv na budúci rozvoj jeho osobnosti

Medzištátne osvojenia poskytujú možnosť nájsť vhodné náhradné rodinné prostredie  v inom štáte pre tie deti, o ktoré sa ich biologickí rodičia z rôznych dôvodov nechcú alebo nemôžu starať a nie je možné pre ne nájsť vhodné náhradné rodinné prostredie v ich domovskom štáte resp. v štáte jeho pôvodu. 

Práve ústredné orgány spolupracujúcich zmluvných štátov dohovoru sú primárne zodpovedné za vytvorenie vnútroštátnych podmienok pre uplatňovanie dohovoru o osvojeniach vo svojich domovských štátoch a upozorňovanie na nedostatky, ktoré vyplývajú z aplikačnej praxe.

Od nadobudnutia platnosti dohovoru o osvojeniach v Slovenskej republike  výrazne prevažovali žiadosti zahraničných žiadateľov o medzištátne osvojenie  dieťaťa, ktoré má obvyklý pobyt v Slovenskej republike. Dohovor sa preto od začiatku uplatňuje vo veľkej väčšine prípadov len z pozície štátu pôvodu. Z tohto dôvodu centrum plní v súčasnosti najmä úlohy ústredného orgánu štátu pôvodu.

Vzhľadom ku skutočnosti, že dohovor o osvojeniach jednoznačne stanovuje postupy pre príslušné orgány na splnenie základných podmienok medzištátneho osvojenia pri každom konkrétnom prípade, ako napr. určiť, že dieťa je osvojiteľné, rozhodnúť, že medzištátne osvojenie je v najlepšom záujme dieťaťa a pod., bolo potrebné aj v podmienkach Slovenskej republiky ako štátu pôvodu,  systémovo a široko-prierezovo vypracovať komplexný postup pri medzištátnych osvojeniach.

Centrum ako ústredný orgán Slovenskej republiky iniciovalo prípravu a vypracovanie postupu pri medzištátnych osvojeniach v súlade s odporúčaniami Haagskej konferencie medzinárodného práva súkromného. Do prípravy tohto postupu sa aktívne zapojili zástupcovia Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Ministerstva spravodlivosti SR, Ministerstva zdravotníctva SR a čiastočne aj Ministerstvo zahraničných vecí SR.

Keďže dohovor o osvojeniach iba rámcovo upravuje podmienky pre ich vykonávanie a zároveň predpokladá, že zmluvné štáty majú vytvorené všetky mechanizmy, aby dieťa mohlo vyrastať vo vlastnej rodine, prípadne v inej náhradnej rodinnej starostlivosti, ťažisko zodpovednosti za praktickú implementáciu dohovoru o osvojeniach bolo a  stále zostáva  v pôsobnosti rezortov práce, sociálnych vecí a rodiny a spravodlivosti. 
 
	Sprostredkovanie medzištátnych osvojení a náhradnej rodinnej starostlivosti len veľmi rámcovo upravoval zákon č. 195/1998 Z.z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov.  
	Absenciu komplexnejšej právnej úpravy v tejto oblasti riešilo Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR vydaním „Odporúčaného postupu pre krajské úrady, okresné úrady  a detské domovy pri sprostredkovaní medzištátnych osvojení“, ktorý pravidelne aktualizovalo, vychádzajúc pritom aj z podnetov centra, získaných z uplatňovania dohovoru o osvojeniach.

V roku 2004 prevzalo túto pôsobnosť Ústredie práce, sociálnych vecí a rodiny a formou vydávania interných noriem bol organizovaný jednotný postup úradov práce, sociálnych vecí a rodiny a detských domovov pri zabezpečení náhradného rodinného prostredia deťom a medzištátnych osvojení. 

Až prijatím zákona č. 305/2005 Z.z. o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele a o zmene a doplnení niektorých zákonov  (ďalej v texte len „zákon o SPO), boli jednotne upravené postupy pre zabezpečenie náhradného rodinného prostredia deťom a vymedzená pôsobnosť príslušných orgánov a akreditovaných subjektov, ktoré vykonávajú opatrenia sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately i v oblasti sprostredkovania  medzištátnych osvojení.

Základnou  hmotnoprávnou normou lex generalis vo vzťahu k zákonu o SPO je zákon č. 36/2005 Z.z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov (ďalej v texte len „zákon o rodine“). 
Pri príprave návrhu zákona o rodine bolo potrebné reflektovať aj na dohovor o osvojeniach a implementovať do zákona niektoré jeho ustanovenia. 

Spolu so zákonom o rodine bol novelizovaný aj zákon č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov,  v ktorom je zavedený nový typ nesporového konania – konanie o osvojiteľnosti dieťaťa. Potreba zavedenia takéhoto konania  vznikla z toho, že Slovenská republika nemohla splniť jednu zo základných podmienok uvedenú v ustanovení článku 4 písm. a) dohovoru o osvojeniach, podľa ktorého sa medzištátne osvojenie môže uskutočniť, iba ak príslušné orgány štátu pôvodu určili, že dieťa je osvojiteľné. Nakoľko rozhodnutie o tom, či je dieťa osvojiteľné, teda v konečnom dôsledku, či sú splnené podmienky na konanie o osvojenie dieťaťa, je tak vážnym zásahom do rodičovských práv a povinností,  takéto rozhodnutie môže vydať len príslušný súd Slovenskej republiky. 

    Zákon č. 97/1963 Zb. o medzinárodnom práve súkromnom a procesnom v znení neskorších predpisov  ( ďalej v texte  len „zákon o MPS“) bol niekoľko krát novelizovaný a to aj na základe podnetov z  centra získaných z aplikačnej praxe. 

Schválený interný dokument,  Postup pri medzištátnych osvojeniach do zmluvných štátov dohovoru o osvojeniach, je určený najmä pre partnerské ústredné orgány a spolupracujúce akreditované inštitúcie prijímajúcich štátov dohovoru o osvojeniach, ako aj  pre zástupcov ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR a Ústredia práce, sociálnych vecí a rodiny. Bol vypracovaný v súlade s odporúčaniami špeciálnych komisií HKMPS a za aktívnej spolupráce  zástupcov Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR a Ústredia práce, sociálnych vecí a rodiny s cieľom podať podrobné, aktuálne a systémovo ucelené informácie o medzištátnych osvojeniach v Slovenskej republike ako štátu pôvodu. 

Postup zároveň obsahuje aj systém dojednávania administratívnej spolupráce medzi centrom ako ústredným orgánom štátu pôvodu a prijímajúcim štátom uzatvorením bilaterálneho protokolu. 

Samotným vydaním súdneho rozhodnutia o zverení dieťaťa do predosvojiteľskej starostlivosti budúcich osvojiteľov alebo súdneho rozhodnutia o osvojení dieťaťa do cudziny nekončia povinnosti príslušných orgánov tak štátu pôvodu, ako aj prijímajúceho štátu. 

V schválenom postupe je upravený systém sledovania detí zverených do predosvojiteľskej starostlivosti budúcich osvojiteľov do cudziny alebo osvojených do cudziny v súlade so slovenským vnútroštátnym právom. 

Po vycestovaní dieťaťa do prijímajúceho štátu budúcich osvojiteľov, centrum  v spolupráci s príslušným orgánom tohto štátu, sleduje jeho začleňovanie do nového rodinného prostredia formou sociálnych správ.

V súlade s vnútroštátnym právnym poriadkom Slovenskej republiky je zasielanie správ rozdelené do dvoch skupín:

1) za obdobie, keď je dieťa v predosvojiteľskej starostlivosti budúcich osvojiteľov, sú sociálne správy z prijímajúceho štátu zasielané do centra v súlade s dĺžkou predosvojiteľskej starostlivosti v nasledovných lehotách 

a)	prvá správa najneskôr do jedného mesiaca odo dňa príchodu dieťaťa do prijímajúceho štátu 
b)	druhá a všetky nasledujúce sociálne správy pravidelne jeden krát za tri mesiace až do vydania rozhodnutia súdu o osvojení dieťaťa

2) za obdobie po právoplatnom rozhodnutí súdu o osvojení dieťaťa, sú sociálne správy zasielané z prijímajúceho štátu do centra pravidelne k 31. decembru príslušného kalendárneho roka v závislosti od veku dieťaťa v nasledovných lehotách

a)	 každý rok do dovŕšenia 7. roku veku dieťaťa 
b)	 nasledujúca sociálna správa dovŕšením 10. roku veku  dieťaťa 
c)	 ďalšia sociálna správa dovŕšením 14. roku veku dieťaťa
d)	 posledná sociálna správa pred dosiahnutím plnoletosti dieťaťa 

Doručené sociálne správy bude centrum posudzovať a vyhodnocovať, príp. navrhovať ďalšie opatrenia, ak bude správa obsahovať informácie o dieťati, vyžadujúce riešiť situáciu v nej indikovanú.

Ďalším novým prvkom v schválenom materiáli je vytvorenie viacúrovňového systému kontroly v centre pri posudzovaní žiadostí žiadateľov z cudziny, ako aj dokumentácie detí doručených z určených úradov práce, sociálnych vecí a rodiny. Tento systém prostredníctvom dvoch nezávislých tímov odborníkov a komisie pre medzištátne osvojenie zabezpečí vyššiu objektívnosť a transparentnosť pri výbere najvhodnejšieho rodinného prostredia pre dieťa v cudzine. 

Ako osvedčená sa v centre uplatnila metóda limitovaného počtu  prijímania žiadostí. Na základe doterajších praktických skúseností so spolupracujúcimi zmluvnými štátmi sa ako najoptimálnejší javí taký počet prijatých žiadostí, ktoré je možné v primeranom čase,                     tj. v priebehu 1-2 rokov zrealizovať.

Nové žiadosti žiadateľov zašle prijímajúci štát do centra tzv. substitučnou metódou  nasledovným postupom:
a)  ak je uzavretý prípad predosvojiteľskej starostlivosti – tj. po zverení dieťaťa do predosvojiteľskej starostlivosti budúcich osvojiteľov na základe rozhodnutia súdu Slovenskej republiky
b) ak bude niektorá zo žiadostí predčasne vyradená zo zoznamu žiadateľov v centre

Po prekročení stanoveného počtu žiadostí, všetky nasledujúce žiadosti doručené do centra, budú zaslané späť prijímajúcemu štátu. 

Zavedením takéhoto transparentného systému sa zamedzí najmä nekontrolovanému zasielaniu žiadostí zo spolupracujúcich zmluvných štátov do centra.

Prípadnú spoluprácu s ďalšími prijímajúcimi štátmi centrum posúdi s ohľadom na celkovú aktuálnu situáciu v medzištátnych osvojeniach v Slovenskej republike. 

II. Postup pri medzištátnych osvojeniach zo zmluvných štátov dohovoru o osvojeniach

Dohovor o osvojeniach ukladá povinnosti nielen orgánom štátu pôvodu, ale tiež orgánom prijímajúceho štátu. Tieto úlohy sú rozdelené medzi ústredné orgány, verejné orgány a akreditované inštitúcie, ak takéto inštitúcie  prijímajúci štát zriadi v súlade s vymedzením ich pôsobnosti podľa dohovoru o osvojeniach.
Ústredný orgán prijímajúceho štátu v procese medzištátneho osvojenia plní, okrem iných, aj všeobecné úlohy, ktoré sú zamerané najmä na poskytovanie  informácií o právnom poriadku prijímajúceho štátu partnerským ústredným orgánov v štátoch pôvodu, príp. iným prijímajúcim štátom, zasielanie štatistických údajov a štandardných tlačív vzťahujúcich sa k medzištátnym osvojeniam.

Ústredné orgány prijímajúceho štátu a štátu pôvodu veľmi úzko spolupracujú pri dosiahnutí cieľov dohovoru o osvojeniach týkajúcich sa uskutočnenia medzištátneho osvojenia pri dodržaní ochrany práv dieťaťa. 

Slovenská republika v návrhu na  pristúpenie k dohovoru o osvojeniach nedefinovala, či bude plniť iba funkciu štátu pôvodu alebo aj prijímajúceho štátu. Predpokladalo sa, čoho dôkazom je aj odporúčanie pracovnej skupiny zriadenej na prípravu ratifikácie dohovoru o osvojeniach, že Slovenská republika bude fungovať vo väčšine prípadov len ako štát pôvodu. Preto aj odporúčania pracovnej skupiny boli viac zamerané na legislatívne a administratívne opatrenia v spojení s plnením tejto funkcie.

V ostatnom období však centrum ako ústredný orgán Slovenskej republiky pre vykonávanie dohovoru o osvojeniach eviduje zvýšený záujem žiadateľov, ktorí majú  obvyklý pobyt v Slovenskej republike  a chcú si  osvojiť dieťaťa zo zahraničia. 

Úlohy, ktoré pre centrum ako ústredný orgán prijímajúceho štátu vyplývajú z dohovoru o osvojeniach možno rozdeliť do dvoch,  navzájom sa prelínajúcich rovín:  

1.	ako všeobecné úlohy ústredného orgánu týkajúce sa zhromažďovania  a poskytovania informácií o medzištátnych osvojeniach v spolupráci s príslušnými orgánmi štátov pôvodu, všeobecných právnych a administratívnych postupov v prijímajúcom štáte a v štáte pôvodu, prípadného odstraňovania prekážok pri efektívnej realizácii úloh prijímajúceho štátu vyplývajúcich  z tohto dohovoru
2.	ako úlohy určené pre ústredný orgán príp. iné verejné orgány, akreditované inštitúcie, ak boli pre tento účel zriadené a ich úlohy boli zákonom definované, týkajúce sa 
•	zhromažďovania, uchovávania a výmeny informácií o perspektívnych osvojiteľoch, ako aj o dieťati zo štátu pôvodu, dokumentácie potrebnej pre uskutočnenie medzištátneho osvojenia
•	uľahčenia, sledovania a urýchlenia konania o medzištátne osvojenie 
•	poskytovania odpovedí na podstatné žiadosti ústredných orgánov štátov pôvodu alebo iných notifikovaných verejných orgánov súvisiacich s konkrétnym prípadom v rozsahu povolenom právnym poriadkom oboch spolupracujúcich zmluvných štátov
•	podpory postadopčnej starostlivosti a zabezpečenia zasielania sociálnych správ o dieťati do štátu pôvodu
•	poskytovania vzájomných hodnotiacich správ o spolupráci pri medzištátnych osvojeniach

Vláda Slovenskej republiky uznesením č. 914/2000 uložila príslušným ministrom zabezpečiť vykonávanie dohovoru o osvojeniach po nadobudnutí jeho platnosti pre Slovenskú republiku.. Keďže na vytvorenie komplexného postupu pri medzištátnych osvojeniach zo zmluvných štátov dohovoru o osvojeniach sa vyžaduje spolupráca viacerých rezortov, v súčasnosti nie je možné pristúpiť čiastkovo k riešeniu medzištátnych osvojení ako prijímajúceho štátu.

Centrum v tomto roku požiadalo Ministerstvo zahraničných vecí SR o spoluprácu pri získaní a zhromaždení informácií zo štátov pôvodu vyšpecifikovaných vo formulári  a to  prostredníctvom našich zastupiteľských úradov a generálnych konzulátov. 

             Okrem týchto všeobecných informácií o štáte pôvodu, bude v budúcnosti potrebné  definovať postupnosť jednotlivých krokov pre vytvorenie funkčného systému vrátane vymedzenia pôsobnosti a vzájomných väzieb subjektov zodpovedných za plnenie úloh prijímajúceho štátu, ako aj opatrení na realizáciu medzištátneho osvojenia  dieťaťa zo štátu pôvodu podľa dohovoru o osvojeniach, vrátane jeho bezproblémového začlenenia do nového prostredia v Slovenskej republike.
 
Vzhľadom k závažnosti problematiky a celospoločenskému dosahu, ako najvhodnejšie sa javí  zriadenie medzirezortnej pracovnej skupiny, ktorej cieľom by bolo pripraviť návrh odporúčaní pri vytvorení postupu pri medzištátnych osvojeniach ako prijímajúceho štátu.