Vyhodnotenie pripomienok vznensených v rámci medzirezortného pripomienkového konania
MIMO PORTÁLU pRÁVNYCH PREDPISOV

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 308/2000 Z.z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona č. 195/2000 Z.z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov

Spôsob pripomienkového konania | Riadny
Počet vznesených pripomienok, z toho zásadných | 66/10
Počet vyhodnotených pripomienok | 66
Počet akceptovaných pripomienok, z toho zásadných | 6/2
Počet čiastočne akceptovaných pripomienok, z toho zásadných | 8/3
Počet neakceptovaných pripomienok, z toho zásadných | 52/5

Subjekt | Pripomienka | Typ | Vyh | Spôsob zapracovania

C.E.N. s.r.o.

a) V bode 49 „§ 30 vrátane nadpisu znie:“ navrhujeme nasledovné znenie :  
„§ 30
Právo na krátke spravodajstvo
 (1) Vysielateľ televíznej programovej služby môže pre potreby spravodajstva vyrobiť a odvysielať záznam z podujatia vyvolávajúceho zvýšený záujem verejnosti, na ktorého vysielanie má výhradné právo iný vysielateľ.
 (2) Vysielateľ, ktorý má výhradné práva na vysielanie podujatia vyvolávajúceho zvýšený záujem verejnosti, je povinný na účely vytvorenia záznamu podľa odseku 1 zabezpečiť možnosť voľného výberu sekvencií zo svojho signálu na spravodlivom, primeranom, nediskriminujúcom základe a len za úhradu účelne vynaložených nákladov.
 (3) Záznam podľa odseku 1
a)   sa môže odvysielať výhradne v  pravidelne vysielanom spravodajskom programe, ktorý sa vysiela v rovnakej podobe aj mimo času, v ktorom sa koná podujatie vyvolávajúce zvýšený záujem verejnosti,
b)   pri odvysielaní nesmie prekročiť časový rozsah 90 sekúnd,
c)   sa nesmie odvysielať skôr, ako mohol podujatie vyvolávajúce zvýšený záujem verejnosti vysielať alebo o ňom informovať v spravodajskom programe vysielateľ, ktorému patria výhradné práva            na vysielanie podujatia,
d)   musí byť odvysielaný s uvedením zdroja, ktorý má výhradné práva na vysielanie podujatia vyvolávajúceho zvýšený záujem verejnosti.  
 (4) Záznam podľa odseku 1 možno odvysielať opakovane najneskôr do 24 hodín od prvého odvysielania tohto záznamu a výhradne v spravodajskom programe. Po uplynutí tejto doby možno záznam použiť opakovane, iba ak by sa jeho obsah priamo vzťahoval na inú dôležitú udalosť, ktorá je predmetom spravodajstva.  
(5) Ak sa podujatie vyvolávajúce zvýšený záujem verejnosti skladá z viacerých od seba nezávislých častí, každá z týchto častí je podujatím na účely odseku 1. Ak sa podujatie vyvolávajúce zvýšený záujem verejnosti koná dva dni a viac dní, za takúto nezávislú časť sa považuje aspoň jeden deň.
(6) Vysielateľ televíznej programovej služby, ktorý vyrába z podujatia vyvolávajúceho zvýšený záujem verejnosti záznam pre potreby spravodajstva, je povinný organizátorovi tohto podujatia uhradiť primerané náklady, ktoré mu vznikli v súvislosti so zabezpečovaním zariadenia a služieb                 na takúto činnosť. Organizátor podujatia vyvolávajúceho zvýšený záujem verejnosti nesmie                     od vysielateľa, ktorý vyrába z podujatia vyvolávajúceho zvýšený záujem verejnosti záznam na účely spravodajstva, žiadať peňažnú alebo inú protihodnotu; ustanovenie predchádzajúcej vety nie je týmto dotknuté.
(7) Vysielateľ, ktorý odvysielal záznam podľa odseku 3 v spravodajskom programe, môže tento program v nezmenenej forme poskytnúť aj prostredníctvom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, za ktorú redakčne zodpovedá.  
 (8) Ak získa výhradné práva na vysielanie podujatia vyvolávajúceho zvýšený záujem verejnosti vysielateľ usadený v Slovenskej republike, vysielateľ, ktorý má záujem uplatniť si právo na výrobu a odvysielanie záznamu podľa odseku 1 a je usadený v Slovenskej republike, je povinný si toto právo prednostne uplatniť u tohto vysielateľa. “. 
Odôvodnenie : Sme toho názoru, že vysielateľ televíznej programovej služby, ktorý vyrába z podujatia vyvolávajúceho zvýšený záujem verejnosti záznam pre potreby spravodajstva by mal mať právo nie len na zabezpečenie voľného výberu sekvencií zo signálu vysielateľa, ktorý má výhradné práva na vysielanie tohto podujatia, ale mal by mať zachované aj právo na vlastnú výrobu záznamu formou vstupu na podujatie v takom zmysle, ako to je upravené v súčasnom znení § 30 ods. 5 a 7.

O

ČA

Návrh zákona ponecháva možnosť realizácie práva na krátke spravodajstvo prostredníctvom výroby záznamu pre potreby spravodajstva priamo na podujatí vyvolávajúcom zvýšený záujem. 
Keďže zákon neumožňuje sankcionizovať organizátora podujatia, iba vysielateľa, návrh zákona neukladá povinnosti organizátorovi podujatia, a to ani spôsobom uvedeným v druhej vete § 30 ods. 6.

b) V bode 54 „Za § 31 sa v ôsmej časti vkladá § 31a, ktorý vrátane nadpisu znie:“, navrhujeme   v § 31a ods. 3 v nasledovnom znení : 
(3) Skrytá mediálna komerčná komunikácia je zvuková, obrazová alebo zvukovo-obrazová informácia, ktorá priamo alebo nepriamo propaguje tovar, služby, ochrannú známku, obchodné meno alebo aktivity fyzickej osoby alebo právnickej osoby vykonávajúcej hospodársku činnosť, ak vysielateľ alebo poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie túto informáciu v rámci programu preukázateľným spôsobom zámerne využíva na propagačné účely a mohla by vzhľadom na svoju povahu uviesť verejnosť do omylu o podstate tejto informácie. Táto informácia by sa mala považovať za zámernú najmä vtedy, ak sa uskutočňuje za odplatu alebo za inú protihodnotu.

Odôvodnenie : Definíciu skrytej mediálnej komerčnej komunikácie v návrhu zákona považujeme predovšetkým v časti o jej zámernom využívaní na propagačné účely za neurčitú. Máme zato, že v rámci posudzovania informácie ako možnej skrytej mediálnej komerčnej komunikácie by mali byť stanovené presnejšie kritériá, zvlášť v preukazovaní zámeru, (t.j. určitej subjektívnej stránky) zo strany vysielateľa alebo poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie. S tým sekundárne súvisí aj požiadavka na kvalifikované, konkrétne a zrozumiteľné odôvodňovanie záverov o tom, že pri vysielaní alebo poskytovaní audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie mohlo dôjsť k naplneniu definíciu skrytej mediálnej komerčnej komunikácie.  
Druhú vetu § 31a ods. 3 navrhujeme zosúladiť s presným znením Smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/65/ES (ďalej ako „Smernica“).

O

N

Stanovenie podmienky „preukázateľnosti“ v hmotnoprávnom ustanovení, akým je aj navrhovaný § 31a ods. 3 je neodôvodnené a nemá oporu ani v smernici o audiovizuálnych mediálnych službách. Zabezpečenie „preukázateľnosti“ protiprávneho správania sa v tomto prípade má realizovať v správnom konaní uskutočňovanom Radou pre vysielanie a retransmisiu. Formulácia „takáto informácia by sa mala považovať za zámernú...“ v čl. 1 písm. j) smernice o audiovizuálnych mediálnych službách predstavuje určité odporúčanie vo vzťahu k členským štátom, ktoré predkladateľ zákona rešpektoval, keďže v navrhovanom 31a ods. 3 stanovuje, že „táto informácia sa považuje za zámernú....“.

c) V navrhovanom znení § 39 „Obmedzenie sponzorovania“ navrhujeme ods. 5 v nasledovnom znení  : 
(5) Sponzorovanie doplnkového vysielania okrem oznamov o aktuálnom čase a zvukovo-obrazových prostriedkov oddeľujúcich vysielanie reklamy a telenákupu sa vo vysielaní televíznej programovej služby zakazuje; na sponzorovanie oznamov o aktuálnom čase a zvukovo-obrazových prostriedkov oddeľujúcich vysielanie reklamy a telenákupu sa primerane vzťahujú odseky 1 až 3 a 7. 
Odôvodnenie : Súčasnú právnu úpravu (a aj návrh zákona) považujeme v tomto smere                      za neodôvodnene rigoróznu, keďže vo vysielaní televíznej programovej služby v absolútnej miere vylučuje sponzorovanie doplnkového vysielania. Máme zato, že neexistujú vecné dôvody prečo by sa na navrhované výnimky zo zákazu sponzorovania doplnkového vysielania mal zákaz v budúcnosti vzťahovať. Taktiež poukazujeme na to, že aj návrh zákona vo vysielaní rozhlasovej služby výnimku zo zákazu sponzorovania doplnkového vysielania naďalej pripúšťa.

O

N

Návrh zákona zachováva súčasný stav, ktorý je v súlade so smernicou o audiovizuálnych mediálnych službách. Uplatnená pripomienka nemá oporu v úprave podmienok sponzorovania, ktoré sú obsiahnuté v čl. 3f smernice

d) V bode 82 „Za § 39 sa vkladá § 39a, ktorý vrátane nadpisu znie:“, navrhujeme  v § 39a ods. 4 v nasledovnom znení : 
(4) Iné ako bezodplatné umiestňovanie produktov podľa odseku 3 je povolené v kinematografických dielach, filmoch, seriáloch, v športových programoch, v publicistických programoch a zábavných programoch.
Odôvodnenie : V niektorých publicistických programoch by z pozície ich zamerania a spracovávaných tém (v prípade TA3 napr. „Svet technológií“ al. „Motoring“) bolo umiestňovanie produktov namieste. S poukazom na ust. článku 3g bod 2 Smernice je zároveň daný priestor zo strany členského štátu aj na úpravu v nami navrhovanom znení.

O

N

Smernica o audiovizuálnych mediálnych službách medzi programy, v ktorých je iné ako bezodplatné umiestňovanie programov prípustné, nezaraďuje publicistické programy. Navyše z ustanovenia článku 3g ods. 2 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách vyplýva možnosť členského štátu zákaz umiestňovania produktov rozšíriť (na ďalšie druhy programov), nie zúžiť.

Verejnosť
(hromadná pripomienka)

1. V Čl. I sa vkladá nový bod 7, ktorý znie:
V § 3 sa za písm. s) vkladá nové písm. t), ktoré znie:
„t) vysielateľom prostredníctvom internetu je vysielateľ, ktorého vysielanie prijíma viac ako 30 % obyvateľov“
Ostatné písm. sa posunú v poradí.

2. V Čl. I v bode 92 doplniť v novom § 63a nový ods. 2 v znení
„(2) Za začatie vysielania prostredníctvom internetu sa považuje 15. deň v mesiaci nasledujúcom po mesiaci, v ktorom počet prijímateľov televízneho vysielania prostredníctvom internetu presiahol 30 % obyvateľov.“
Doterajší ods. 2 sa označí ako ods. 3.
Obe pripomienky považujeme za zásadné.
V prípade, že našim pripomienkam nebude vyhovené, zastupovať signatárov hromadnej pripomienky v rozporovom konaní sú splnomocnení: 
Ondrej Dostál, Beskydská 8, 811 05 Bratislava
Ondrej Jombík, Hlavná 3, 927 01, Šaľa
Marcel Zajac, Púpavova 15, 841 04 Bratislava
Dušan Sloboda, Ďumbierska 18, 080 01 Prešov
Radovan Ďurana, Nábrežná 3, 038 61 Vrútky
Ivan Kuhn, Šafárikova 86, 048 01 Rožňava
Zdôvodnenie pripomienky: 
Podľa čl. 26 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky „Slobodu prejavu a právo vyhľadávať a šíriť informácie možno obmedziť zákonom, ak ide o opatrenia v demokratickej spoločnosti nevyhnutné na ochranu práv a slobôd iných, bezpečnosť štátu, verejného poriadku, ochranu verejného zdravia a mravnosti.“ V prípade televízneho vysielania prostredníctvom internetu neexistuje podľa nášho názoru žiadny legitímny dôvod pre obmedzenie šírenia informácií v podobe regulovania vysielania zákonom o vysielaní a retransmisii. Jediným dôvodom pre zavedenie tejto úpravy je existencia Smernice, z ktorej povinnosť zaviesť istú reguláciu vyplýva. 
Ako sa uvádza v predkladacej správe „návrhom zákona sa do právneho poriadku Slovenskej republiky transponujú ustanovenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/65/ES z 11. decembra 2007, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 89/552/EHS o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch, týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania. Slovenská republika je povinná uviesť   zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do účinnosti najneskôr do 19. decembra 2009.“ Text Smernice je dostupný tu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2007:332:0027:01:SK:HTML
Smernica prichádza s požiadavkou vytvorenia regulačného rámca aj pre audiovizuálne služby a televízne vysielanie prostredníctvom internetu. Uvádza sa v nej však zároveň aj to, že „na účely tejto smernice by definícia audiovizuálnych mediálnych služieb mala zahŕňať iba audiovizuálne mediálne služby, či už televízne vysielanie, alebo audiovizuálne mediálne služby na požiadanie, ktoré sú masmediálne, t. j. určené na prijímanie, a ktoré by mohli ovplyvňovať významnú časť širokej verejnosti.“
Hromadnou pripomienkou navrhujeme pre potreby zákona konkretizovať požiadavku ovplyvňovania významnej časti širokej verejnosti pre internetové vysielanie analogicky ako v prípade multiregionálneho (terestriálneho) vysielania, ktoré podľa súčasného znenia § 3 písm. n) je vysielaním, ktoré „pokrýva viac regiónov a ktoré môže prijímať viac ako 30 % a menej ako 80 % obyvateľov“. Keďže pri vysielaní prostredníctvom internetu nie je relevatné hovoriť o pokrytí, ale o reálnych prijímateľoch vysielania, navrhujeme pre potreby slovenskej právnej úpravy určiť podmienku pre televízne vysielanie prostredníctvom internetu, ktoré môže ovplyvňovať významnú časť širokej verejnosti, prostredníctvom hranice 30 % obyvateľov.

Z

N

K hromadnej pripomienke verejnosti sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom rozpor nebol odstránený.
Keďže uplatnená pripomienka by viedla k zúženiu regulácie v rozpore s transponovanou smernicou o audiovizuálnych mediálnych službách, nemožno ju akceptovať. Rozsah regulácie smernice je daný definíciou audiovizuálnej mediálnej služby. Podľa čl. 1 písm. a) smernice o audiovizuálnych mediálnych službách je audiovizuálna mediálna služba:
„ - služba, ako ju vymedzujú články 49 a 50 zmluvy, za ktorú je redakčne zodpovedný poskytovateľ mediálnej služby a ktorej hlavným účelom je poskytovanie programov s cieľom informovať, zabávať alebo vzdelávať širokú verejnosť elektronickými komunikačnými sieťami v zmysle článku 2 písm. a) smernice 2002/21/ES. Takéto audiovizuálne mediálne služby sú televízne vysielanie, ako ho vymedzuje písmeno e) tohto článku, alebo audiovizuálna mediálna služba na požiadanie v zmysle písmena g) tohto článku,
a/alebo
- audiovizuálny komerčný oznam“.
Smernica sa teda vzťahuje na tie služby, ktoré nie sú určené pre určitý počet adresátov, ale majú informovať, zabávať, alebo vzdelávať širokú verejnosť  (bez ohľadu na to, koľko užívateľov tieto služby reálne využíva). Uplatnená pripomienka odporuje aj cieľom sledovaným smernicou o audiovizuálnych mediálnych službách, keďže napr. vysielateľ prostredníctvom internetu môže reálne konkurovať „klasickému“ lokálnemu, alebo regionálnemu vysielateľovi aj bez toho, aby jeho služby využívalo aspoň 30 % obyvateľstva (autori pripomienky bližšie nešpecifikujú o akom obyvateľstve by mal zákon hovoriť, pravdepodobne mali na mysli obyvateľstvo Slovenskej republiky).
Jednou zo zásad, z ktorých vychádza smernica je technologická neutralita. Uplatnená pripomienka túto zásadu nerešpektuje, nakoľko v rámci jednej „technológie“ – internetového vysielania uprednostňuje časť tohto vysielania, ktoré by podľa pripomienky nepodliehalo regulácii vo vzťahu k inému vysielaniu, resp. iným technológiám, ktoré regulácií podliehajú. Pripomienku nemožno akceptovať aj vzhľadom na skutočnosť, že reálne nie je možné odmerať, aký  časť obyvateľstva dané internetové vysielanie prijíma, navrhované znenie  je teda nevykonateľné. 
Smernica o audiovizuálnych mediálnych službách ukladá členským štátom povinnosť regulovať televízne vysielanie prostredníctvom internetu. Ak vysielanie programovej služby  prostredníctvom internetu bude zámerným časovým usporiadaním programov a ďalších zložiek tejto služby, ktoré vytvárajú uzavretý celok, simultánne prijímaný širokou verejnosťou a poskytovaný vysielateľom za účelom informovať, zabávať alebo vzdelávať širokú verejnosť, je nevyhnutné, aby takéto vysielanie podliehalo regulácii. V opačnom prípade by transpozícia smernice nebola úplná.

„Obmedzenie šírenia informácií“ v podobe navrhovanej regulácie nie je samoúčelné, ani neodôvodnené. Každá z povinností uložených vysielateľom prostredníctvom internetu rešpektuje podmienky prípustného obmedzenia slobody prejavu stanovené v čl. 26 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky a v čl. 10 ods. 2 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd. Každú z týchto povinností možno odôvodniť jej účelom (napr. ochranou maloletých divákov v prípade zákazu vysielania programov, ktoré môžu narušiť fyzický, psychický alebo morálny vývin maloletých, ochranou osobnostných práv a zabezpečením práva na informácie v prípade povinnosti odvysielať opravu, ochranou diváka – spotrebiteľa v prípade zákazu vysielania skrytej mediálnej komerčnej komunikácie...atď.).

MAC TV s.r.o.

1) K bodu 5
Navrhujeme doplniť pri definícii audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie aj negatívne vymedzenie v súlade so znením Smernice.
Je v záujme všetkých zainteresovaných čo najpresnejšie vymedzenie služieb, na ktoré sa zavádzaná regulácia bude resp. nebude vzťahovať. Dôsledne sa tak dodrží znenie Smernice a môže sa predísť budúcim výkladovým problémom.
Táto pripomienka je zásadná.

Z

ČA

Pojmové vymedzenie audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v návrhu zákona v plnej miere korešponduje s definíciou audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v smernici. Negatívne vymedzenie audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie nie je súčasťou normatívnej časti smernice, ale je súčasťou recitálov, pričom slúži na vysvetlenie a odôvodnenie definície uvedenej v normatívnej časti. Obdobný prístup je uplatnený v predloženom materiáli - legálna definícia je uvedená v paragrafovom znení návrhu zákona, kým osobitná časť dôvodovej správy ponúka výklad definovaného pojmu.
V záujme jasného a jednoznačného výkladu navrhovanej legálnej definície audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie sa charakteristika tohto pojmu v osobitnej časti dôvodovej správy dopĺňa o ďalšie negatívne vymedzenie.

2) K bodu 6  
Navrhujeme pri definícii „programu“ dôsledne dodržať znenie Smernice, ktorá pri Audiovizuálnych mediálnych službách na požiadanie za program považuje „súbor pohybujúcich sa obrazov“ 
Táto pripomienka je zásadná.

Z

A

Text upravený v zmysle pripomienky, za program sa považuje „zvukový komunikát alebo zvukovo-obrazový a obrazový komunikát, ktorý je zložený z pohybujúcich sa obrazov so zvukom alebo bez zvuku, tvoriaci svojim obsahom, formou a funkciou uzavretý celok v rámci programovej služby vysielateľa alebo v rámci katalógu zostaveného poskytovateľom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie“.

3) K bodu 35
V § 16 ods. 3 písm. l) navrhujeme zmeniť tam uvedenú dobu 60 dní na dobu 30 dní. 
Doterajšie znenie Zákona o vysielaní upravovalo dotknutú dobu ako 30-dňovú. Smernica ani iný dokument nevyžaduje žiadne predĺženie tejto doby. Predĺženie dotknutej doby na dvojnásobok predstavuje neodôvodnené a neúmerné rozšírenie povinností vysielateľov, ktoré by prinieslo okrem iného aj ďalšie významné finančné zaťaženie vysielateľov, zvýšenie nárokov na technickú a personálnu vybavenosť vysielateľov atď. Zvlášť v súčasnej dobe všeobecnej ekonomickej a hospodárskej krízy považujeme takýto návrh za neprimeraný a nadbytočný.
Táto pripomienka je zásadná.

Z

ČA

S ohľadom na možné zvýšené finančné zaťaženie vysielateľov sa predmetná doba v návrhu zákona skracuje na 45 dní. .

4) K bodu 40
Navrhujeme, aby sa povinnosti zakotvené v novom znení § 19 ods 1 písm. a) a písm. d) nevzťahovali na audiovizuálne mediálne služby na požiadanie.
Dotknuté povinnosti sú v návrhu vzťiahnté aj na audiovizuálne mediálne služby na požiadanie nad rámec Smernice. Práve v uvedených dvoch prípadoch sa jedná o povinnosti, ktoré spravidla spadajú do oblasti súkromnoprávnych vzťahov. Preto považujeme reguláciu v tejto časti za neprimeranú.
Táto pripomienka je zásadná.

Z

N

Účelom uvedených ustanovení je ochrana ľudskej dôstojnosti a ľudskosti, teda najdôležitejších hodnôt, ktorých ochranu garantuje Ústava Slovenskej republiky a medzinárodné dohovory, ktorých zmluvnou stranou je aj Slovenská republika. Nakoľko do týchto hodnôt možno výrazným spôsobom zasiahnuť prostredníctvom médií, je nevyhnutné zabezpečiť ich efektívnu ochranu v médiách vrátane programov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie. 
Vyššie uvedená ochrana sa realizuje vo verejnom záujme a nemá súkromnoprávny charakter.

5) K bodu 41 a k bodu 91
Navrhujeme nasledovné znenie § 20 ods. 1 a ods. 2.
„(1) Vysielateľ je povinný zabezpečiť, aby sa nevysielali programy alebo iné zložky programovej služby, ktoré vážne poškodzujú fyzický, psychický alebo morálny vývin maloletých, najmä také, ktoré obsahujú pornografiu alebo hrubé, neodôvodnené násilie.“
„(2) Poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie je povinný zabezpečiť, aby audiovizuálna mediálna služba na požiadanie a všetky jej zložky, ktoré vážne poškodzujú fyzický, psychický alebo morálny vývin maloletých, najmä také, ktoré obsahujú pornografiu alebo hrubé, neodôvodnené násilie, boli sprístupnené iba takým spôsobom, aby maloletí nemohli takúto audiovizuálnu mediálnu službu na požiadanie a všetky jej zložky  za bežných okolností počuť ani vidieť. 
Navrhované znenie vychádza z čl. 22 ods. 1 Smernice. 
Z toho istého ustanovenia čl. 22 ods. 1 Smernice vychádza aj navrhované znenie § 61 ods. 1 Zákona o vysielaní:
„(1) V súlade so záväzkami z medzinárodných zmlúv, ktorými je Slovenská republika viazaná, môže rada rozhodnúť o pozastavení retransmisie takej programovej služby, ktorej obsah zjavne, závažne a hrubo ohrozuje fyzický, psychický alebo morálny vývin maloletých, alebo ak zjavne, závažne a hrubo podnecuje k nenávisti na základe rasy, pohlavia, náboženstva, či národnosti.“.
Domnievame sa, že v úprave ochrany maloletých v programových službách slovenských vysielateľov a vysielateľov zo zahraničia šírených aj pre slovenských divákov napr. prostredníctvom retransmisie by nemal zákon tak výrazne zvýhodňovať zahraničných vysielateľov (a naopak diskriminovať slovenských vysielateľov) v prípade, v ktorom príslušné úpravy vychádzajú z rovnakého ustanovenia Smernice.
Alternatívou je primerané „sprísnenie“ ustanovenia § 61 ods. 1 Zákona o vysielaní.
Táto pripomienka je zásadná.

O

N

Uplatnená pripomienka vychádza z nesprávneho prekladu smernice o audiovizuálnych mediálnych službách. 

Anglická verzia smernice v ustanovení čl. 22 ods. 1 používa výraz „which might seriously impair“, ktorého ekvivalentom je slovenský výraz „ktoré by mohli vážne poškodiť“ . Z ohľadom na uvedené znenie textu smernice aj povahu televízneho vysielania je dôležité zodpovedajúce správne delikty formulovať ako ohrozovacie, nie poruchové.

6) K bodu 42
V § 20 ods. 4 navrhujeme ponechať pôvodné znenie Zákona o vysielaní.
Smernica upravuje ochranu maloletých v prípade audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie spôsobom, ktorý je už obsiahnutý v návrhu znenia § 20 ods. 2 Zákona o vysielaní.
Smernica v bode 42 recitálu výslovne upravuje, že regulácia audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie by mala spĺňať miernejšie podmienky regulácie, ktoré by mali spĺňať len základné pravidlá ustanovené v Smernici. V oblasti ochrany maloletých je takýmto základným pravidlom práve ustanovenie čl. 3h Smernice, ktoré je transponované novonavrhovaným znením § 20 ods. 2. Naviac aj podľa bodu 45 recitálu Smernice táto počíta pri regulácii audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v oblasti ochrany maloletých so systémom filtrovania užívateľov (čoho vyjadrením je aj čl. 3h Smernice) a teda nie so sytémom označovania. 
Z uvedených dôvodov považujeme rozšírenie regulácie v tejto časti nielen za neprimerané, ale aj za znenie v rozpore s účelom a znením Smernice. 
Táto pripomienka je zásadná.

Z

N

Smernica o audiovizuálnych mediálnych službách neupravuje povinnosť uplatňovať jednotný systém označovania vo vzťahu k audiovizuálnym mediálnym službám na požiadanie, avšak v zmysle recitálu 32 smernice členské štáty majú možnosť uplatniť podrobnejšie alebo prísnejšie pravidlá v oblastiach koordinovaných smernicou voči poskytovateľom audiovizuálnych mediálnych služieb, ktorí patria pod ich právomoc. Takouto podrobnejšou, resp. prísnejšou úpravou je aj uloženie povinnosti uplatňovať jednotný systém označovania. 
Dôvodom uloženia tejto povinnosti je potreba zabezpečiť náležitú ochranu maloletých v audiovizuálnych mediálnych službách na požiadanie (ktorú vyžaduje aj čl. 3h smernice), nakoľko veľkú časť užívateľov týchto služieb tvoria maloletí.

7) K bodu 49
V § 30 ods. 3 písm. a) navrhujeme vypustiť slovné spojenie „pravidelne vysielanom“.
Uvedené slovné spojenie a jeho nové zakomponovanie do Zákona o vysielaní (v doterajšom znení nefigurovalo) nemá oporu v Smernici a podľa nášho názoru zbytočne obmedzuje prístup vysielateľov a tým aj divákov k spravodajským informáciám z podujatí so zvýšeným záujmom verejnosti.

O

N

Uvedené obmedzenie spravodajských programov, v ktorých možno odvysielať záznam na účely tzv. krátkeho spravodajstva bráni zneužívaniu práva na krátke spravodajstvo (prostredníctvom vytvárania spravodajských programov „ad hoc“).

8) K bodu 54
Navrhujeme nasledovné znenie § 31a ods. 11 Zákona o vysielaní:

(11) Vysielateľ a poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie je povinný zabezpečiť, aby mediálna komerčná komunikácia nemohla spôsobiť fyzickú alebo morálnu ujmu maloletým, a preto mediálna komerčná komunikácia nesmie
a)	priamo vyzývať maloletých na zakúpenie alebo požičanie tovaru alebo služby tak, že zneužijú ich neskúsenosť a dôverčivosť,
b)	priamo nabádať maloletých, aby presviedčali svojich rodičov alebo iné osoby o potrebe kúpiť im ponúkané výrobky alebo služby,
c)zneužívať osobitnú dôveru maloletých voči rodičom, učiteľom alebo iným osobám,
d)bezdôvodne zobrazovať maloletých v nebezpečných situáciách.“.

Takéto znenie presnejšie vystihuje účel aj znenie Smernice, ktorá v tejto súvislosti určuje taxatívny výpočet nárokov na mediálnu komerčnú komunikáciu. Gramatické oddelenie prvých dvoch viet by naopak mohlo pripúšťať aj ich samostatnú aplikáciu, čo by bolo v rozpore so znením Smernice.

Táto pripomienka je zásadná.

Z

A

Úvodná veta predmetného ustanovenia upravená v zmysle pripomienky.

9) K bodu 68
V § 34 ods. 4 navrhujeme nasledovné znenie:
„(4) Vo vysielaní programovej služby nesmú v reklame s výnimkou vlastnej propagácie ani v telenákupe účinkovať hlásatelia, moderátori a redaktori spravodajských a politickopublicistických programov, a to ani v obraze, ani vo zvuku.“.

 Navrhované znenie zodpovedá účelu, ktorý zákonodarca zrejme sledoval jeho zavedením a súčasne odstraňuje obmedzenie týkajúce sa vlastnej propagácie, ktoré nemá logické opodstatnenie najmä pri vlastnej propagácii programov, v ktorých dotknutý moderátori a redaktori účinkujú.

V § 34 ods. 5 navrhujeme nasledovné znenie:
„(5) Ustanovenie odseku 2 a odseku 3 sa nevzťahuje na vysielanie prostredníctvom internetu.“.
Charakter internetového vysielania a jeho dynamickosť predurčujú tento typ vysielania na používanie krátkych komerčných komunikácií, a to aj vo forme samostatných reklamných šotov. Dôvodom tohto nášho návrhu je odstránenie obmedzenia, ktoré je prakticky nezlúčiteľné s povahou internetového vysielania.

O

N

K § 34 ods. 4 – uplatnená pripomienka je v rozpore s čl. 13 ods. 4 Európskeho dohovoru o cezhraničnej televízii.
K § 34 ods. 5 – uplatnená pripomienka je v rozpore s čl. 10 ods. 2 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách. Smernica nerozlišuje medzi televíznym vysielaním prostredníctvom internetu a ostatnými formami televízneho vysielania.

10) K bodu 69
V § 35 ods. 1 navrhujeme nasledovné znenie:
„(1) Reklama a telenákup sa zaraďujú do vysielania medzi jednotlivé programy alebo počas prerušenia programov, ak tento zákon neustanovuje inak.“.

Dôvodom tohto návrhu je fakt, že pri zmenách ustanovení § 35 bol v návrhu vypustený pôvodný text ods. 5, ktorý dopĺňal doterajší systém prerušovania programov reklamou. Výsledkom je terajšie predložené znenie, ktoré nielenže nereflektuje na výslovné požiadavky Smernice na uvoľnenie pravidiel prerušovania programov, ale dokonca podstatne viac obmedzuje prerušovanie programov vo vysielaní, ako doterajšie znenie Zákona o vysielaní.

Podľa predloženého návrhu reklamu je možné zaraďovať len medzi programy (§35 ods. 1).
Taktiež z predloženého návrhu je zrejmé, že
- pri programoch zložených zo samostatných častí a športových programoch je povolené zaradenie reklamy medzi jednotlivé časti alebo počas prestávok (§35 ods. 2);
- pri vysielaní audiovizuálneho diela (okrem seriálu, série a dokumentárneho filmu a programu pre maloletých) sa povoľuje jedno prerušenie zaradením reklamy alebo telenákupu na každý 30-minútový časový úsek (35 ods. 3);
- pri vysielaní programu pre maloletých, ktorých trvanie presahuje 30 minút sa povoľuje jedno prerušenie zaradením reklamy alebo telenákupu (§35 ods. 4).
Prerušovanie iných (ostatných) programov než v uvedených bodoch zákon v predloženom znení neupravuje. Pokiaľ vezmeme do úvahy ust. § 35 ods. 1 (ktoré výslovne stanovuje povinnosť zaraďovať reklamu medzi programy) a výpočet podľa bodov vyššie, tak je evidentné, že prerušenie ostatných programov je navrhnutým znením § 35 vylúčené! (Takýmito ostatnými programami sú napr. seriály, dokumentárne filmy, publicistické programy a pod. Pritom Smernica jasne deklaruje, že zákaz prerušovania programov by sa mal vzťahovať len na bohoslužby.)

Z uvedených dôvodov považujeme navrhovaný text za chybný resp. neúplný, ktorý by ako taký v prípade jeho prijatia vážne kolidoval so Smernicou a vážne poškodzoval slovenských vysielateľov. Dovoľujeme si preto požiadať o vykonanie nápravy a zosúladenie textu § 35 so Smernicou.

Alternatívnym riešením je „vrátenie“ obdobného ustanovenia ako pôvodného §35 ods. 5 do textu zákona v pozmenenej podobe, ktoré by (vzhľadom na § 35 ods. 1) umožnilo aj prerušenie iných programov než sú teraz uvedené v navrhovaných ods. 3 až 5.

Táto pripomienka je zásadná.

Z

ČA

Možnosť prerušovať jednotlivé programy reklamou či telenákupom v zmysle návrhu zákona vyplýva z § 35 ods. 3 a 6, preto § 35 ods. 1 zákona č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii nie je potrebné upravovať.
Navrhované znenie § 35 ods. 3 sa upravuje nasledovným spôsobom:
„(3) Pri vysielaní audiovizuálneho diela 34) (okrem seriálu, série a dokumentárneho filmu a programu pre maloletých), sa povoľuje jedno prerušenie zaradením reklamy alebo telenákupu na každý 30-minútový časový úsek, a to aj v prípade, ak plánované trvanie tohto audiovizuálneho diela 34) nepresahuje 30 min.; pri vysielaní seriálu, série a dokumentárneho filmu sa povoľuje prerušenie zaradením reklamy alebo telenákupu bez ohľadu na ich trvanie.“
Z tohto ustanovenia jednoznačne vyplýva možnosť  prerušovania programov, ktoré sú seriálom, sériou, alebo dokumentárnym filmom.

SATRO s.r.o.

v § 3 písm. c) navrhujeme vyňať časť vety „ak sa retransmisia uskutočňuje pomocou káblových distribučných systémov, je káblovou retransmisiou, 

Odôvodnenie:
   Nakoľko sa retransmisiou rozumie príjem a súčasný, úplný a nezmenený prenos pôvodného vysielania programovej služby alebo jeho podstatnej časti vysielateľom určenej na príjem verejnosťou uskutočnený elektronickou komunikačnou sieťou (ďalej len „telekomunikačná sieť“) aj prostredníctvom iných technologických platforiem, je nadbytočné uvádzať termín káblová retransmisia. Zo súčasnej definície káblovej retransmisie  totiž nie je jasné, či zahŕňa všetky technologické platformy (KDS, IPTV, MMDS, MVDS, ETV 4, GSM, UMTS, pozemná satelitná stanica).

O

N

Nakoľko návrh zákona ponecháva v zákone č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii ustanovenia, ktoré používajú pojem prevádzkovateľ káblovej retransmisie  a káblová retransmisia (napr. § 17 ods. 2, § 3 písm. c)...atď.), pripomienku nemožno akceptovať. Uplatnená pripomienka navyše nesúvisí s transpozíciou smernice o audiovizuálnych mediálnych službách.

do bodu 3 návrhu § 2 ods. 4)  požadujeme doplniť písm. c) v znení „využívajú pozemné satelitné stanice na prenos signálu umiestené mimo územia Slovenskej republiky ak ide o prevádzkovateľa retransmisie podľa § 3  písm. b).
Odôvodnenie:
Bez rozdielu, či je pozemná satelitná stanica umiestnená na území Slovenskej republiky alebo mimo územia SR, a taktiež bez rozdielu, či na prenos signálu v prípade retransmisie sa využíva na tieto účely družicová kapacita patriaca Slovenskej republike alebo nie, v prípade šírenia prevzatých programov, ide taktiež o retransmisiu v zmysle zákona o vysielaní a retransmisii.

O

N

Uplatnená pripomienka nemá oporu v príslušných ustanoveniach  transponovanej smernice o audiovizuálnych mediálnych službách (čl. 2 bod 4 smernice). To, že personálna pôsobnosť zákona je daná aj vo vzťahu k prevádzkovateľom retransmisie, vyplýva z § 2 ods. 2 návrhu zákona.

| -	v bode 18, v návrhu § 5 ods. 2 písm.) l,  a v bode 23 návrhu § 6a ods. 1písm. j) bod 8 používa pojmy ako „samoregulačné orgány“ a „samoregulačné systémy“, avšak tieto pojmy nie sú nikde definované a nie je jasné, čo sa tým myslí. Z uvedeného dôvodu navrhujeme tieto pojmy definovať. | O | N | Význam pojmov "samoregulácia", "samoregulačné orgány" a „samoregulačné systémy“ je zrejmý, pričom pokus o ich legálnu definíciu by mohol skončiť vágnym, alebo nepresným vymedzením.

-	v bode 35 v návrhu § 16 uvádza povinnosť vysielateľa a poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie zabezpečiť ľahký, priamy a stály prístup verejnosti k informáciám tam uvedeným. 

Z formulácie povinnosti nie je zrejmé a jednoznačné akým spôsobom majú povinné subjekty umožniť prístup k verejnosti k požadovaným informáciám, či je uvedená povinnosť splnená uverejnením informácií v predpísanom rozsahu na internetovej stránke, v sídle subjektu alebo iným spôsobom. Požadujeme preto jednoznačnejšie vymedziť spôsob uverejnenia informácií.

O

N

Voľba formy splnenia tejto povinnosti sa ponecháva na povinných subjektoch, zákon neurčuje formu splnenia tejto povinnosti, iba požaduje, aby táto forma zabezpečila ľahký, priamy a stály prístup verejnosti k požadovaným informáciám.

V § 17 ods. 1 písm. a) požadujeme znenie upraviť nasledovne:
(1)Prevádzkovateľ retransmisie je povinný
„a) zabezpečiť pri obsadzovaní kanálov v telekomunikačnej sieti alebo na telekomunikačnom zariadení, aby do základnej programovej ponuky boli zaradené minimálne programové služby vysielateľov plniace službu verejného záujmu na základe zákona a ktoré je možné bezplatne prijímať bežným prijímacím zariadením v mieste príjmu,“
Odôvodnenie:
Súčasné znenie povinnosti „must carry“ zadefinovanej v ustanovení § 17 ods. 1 písm. a) podľa nášho názoru je neprimerane obmedzujúce pre prevádzkovateľov retransmisie ako pre povinné subjekty, a zároveň neodôvodnene zvýhodňuje vysielateľov s celoplošnou licenciou, ktorí sú zároveň súkromnoprávnymi subjektmi. 
Predovšetkým u týchto subjektov nie je podľa nášho názoru splnená podmienka plnenia služby verejného záujmu, ktorá napriek skutočnosti, že v súčasnom ustanovení nie je explicitne uvedená, bez splnenia tejto podmienky je povinnosť „must carry“ pre prevádzkovateľov znevýhodňujúca ekonomicky a konkurenčne.  
Rozsudok Európskeho súdneho dvora z 13. decembra 2007 vymedzuje kritériá za splnenia ktorých je možné uložiť prevádzkovateľom retransmisie povinnosť, aby v rámci povinnosti  „must carry“ šírili aj televízne programy vysielané súkromnými subjektmi televízneho vysielania. Úprava musí sledovať cieľ všeobecného záujmu  a nesmie byť neprimeraná vo vzťahu k tomuto cieľu, čo znamená, že vykonávanie tejto úpravy povinnosti “must carry“ musí vychádzať k transparentného riadenia založeného na objektívnych, nediskriminačných a dopredu známych kritériách.

O

N

Uplatnená pripomienka presahuje rámec transponovanej smernice o audiovizuálnych mediálnych službách. Zmena súčasnej úpravy povinnosti „must carry“ nepatrí medzi ciele predloženého návrhu zákona.

Z § 17 ods. 1 požadujeme vypustiť písm. e)

Odôvodnenie
 § 42 ods. 3 písm. a) zákona č. 610/2003 Z. z. o elektronických komunikáciách v znení neskorších predpisov ustanovuje povinnosť pre podnik povinný uzavrieť zmluvu o pripojení s každým záujemcom o poskytovanie verejnej služby, ak nie je dôvod na jej odmietnutie podľa odseku 1 písm. c)“, pričom ide o typovú zmluvu podľa § 17ods. 1 zákona o vysielaní a retransmisii. Táto povinnosť je preto stanovená v zákone o vysielaní a retransmisie podľa nášho názoru duplicitne.

O

N

Uplatnená pripomienka presahuje rámec transponovanej smernice o audiovizuálnych mediálnych službách. Prehodnotenie formy a obsahu úpravy základných povinností prevádzkovateľa retransmisie nepatrí medzi ciele predloženého návrhu zákona.

V § 17 ods. 2 požadujeme vyňať druhú vetu „Povinnosti podľa odseku 1 písm. a) a b) sa vzťahujú len na prevádzkovateľa káblovej retransmisie.“

Odôvodnenie: Navrhované znenie odstraňuje diskrimináciu voči niektorým technologickým platformám a zároveň rešpektuje princíp technologickej neutrality.

O

N

Uplatnená pripomienka presahuje rámec transponovanej smernice o audiovizuálnych mediálnych službách. Prehodnotenie formy a obsahu úpravy základných povinností prevádzkovateľa retransmisie nepatrí medzi ciele predloženého návrhu zákona.

-	v § 17 ods. 1 písm. c) zákona o vysielaní a retransmisii v platnom znení požadujeme vyňať písm. c) uzatvoriť zmluvy s organizáciami kolektívnej správy práv spravujúcimi práva k predmetom ochrany, ktoré prevádzkovateľ retransmisie používa, 
-	
-	Odôvodnenie:
-	Vyššie uvedená povinnosť obsahovo nepatrí do zákona o vysielaní a retransmisie a z hľadiska predmetu úpravy a vecnej pôsobnosti zákona o vysielaní a retransmisii, ako aj regulačnej pôsobnosti Rady pre vysielanie a retransmisiu.  Povinnosti prevádzkovateľov retransmisie v oblasti ochrany autorských práv a práv súvisiacich s autorským právom upravuje osobitný zákon – zákon č. 618/2003 Z. z. o autorskom práve a právach súvisiacich s autorským právom  v znení neskorších predpisov.

O

A

Predmetné ustanovenie zákona sa vypúšťa.

Orange Slovensko, a.s., Slovak Telekom, a.s., T-Mobile Slovensko, a. s., Telefónica O2 Slovakia, s.r.o. a UPC BROADBAND SLOVAKIA, s.r.o.
(spoločná pripomienka)

§ 3 písmená b) až d) 
vypustiť bod 5 návrhu
Navrhujeme, aby definície boli uvedené v deviatej časti zákona, v ktorej bude sústredená väčšina ustanovení týkajúca sa poskytovateľov audiovizuálnej mediálnej služby (rovnaký model sa už uplatňuje v prípade sponzorovania, reklamy, európskych diel atď.). 
Definícia audiovizuálnej mediálnej služby neobsahuje jej negatívne vymedzenie vyplývajúce so Smernice. Isté výkladové pravidlá obsiahnuté v dôvodovej správe nemožno z hľadiska právnej istoty potenciálne dotknutých subjektov považovať dostatočné. 
Definícia redakčnej zodpovednosti v prípade vysielateľa by mala byť súčasťou definície „vysielateľa“ v zákone 220/2007 Z. z. o digitálnom vysielaní (pozri aj pripomienku k čl. III návrhu zákona).

O

N

Umiestnenie predmetných definícií (a to aj vzhľadom na neakceptovanie pripomienok k bodom 35 a 36, ktoré požadujú komplexnú úpravu poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v deviatej časti zákona) by nerešpektovalo súčasnú systematiku zákona. Pojmové vymedzenie audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v návrhu zákona v plnej miere korešponduje s definíciou audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v smernici. Negatívne vymedzenie audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie nie je súčasťou normatívnej časti smernice, ale je súčasťou recitálov, pričom slúži na vysvetlenie a odôvodnenie definície uvedenej v normatívnej časti. Obdobný prístup je uplatnený v predloženom materiáli - legálna definícia je uvedená v paragrafovom znení návrhu zákona, kým osobitná časť dôvodovej správy ponúka výklad definovaného pojmu. Legálna definícia redakčnej zodpovednosti by mala byť obsiahnutá v zákone č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii, nakoľko tento zákon upravuje práva a povinnosti všetkých vysielateľov bez ohľadu na technologickú platformu vysielania, pričom vo vzťahu k zákonu č. 220/2007 Z. z. o digitálnom vysielaní predstavuje lex generalis .

§ 3 písm. f) 
V § 3 písmeno f) znie:
„f) program je v rámci
1.	programovej služby zvukový, obrazový alebo zvukovo-obrazový komunikát tvoriaci svojim obsahom, formou a funkciou uzatvorený celok, 
2.	audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie súbor po sebe nasledujúcich obrazov sprevádzaných súvisiacim zvukom zaradený do ponuky audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, ktorej forma a obsah sú porovnateľné s programovou službou,“.

Smernica definuje „program“ ako súbor pohybujúcich sa obrazov so zvukom alebo bez zvuku predstavujúci samostatnú zložku v rámci štruktúry alebo katalógu....“ 
Definícia navrhovaná MK SR nie je v súlade so Smernicou a rozširuje definíciu programu v audiovizuálnej mediálnej službe aj na statické obrazové a zvukovo-obrazové komunikáty (zvukové záznamy sú vyňaté v definícii „audiovizuálna mediálna služba“). Vzhľadom na vecnú pôsobnosť ZVR a Smernice nemožno upraviť túto definíciu rovnako pre všetky služby.

O

ČA

Definícia programu upresnená nasledovným spôsobom: "Program je zvukový komunikát alebo zvukovo-obrazový a obrazový komunikát, ktorý je zložený z pohybujúcich sa obrazov so zvukom alebo bez zvuku, tvoriaci svojim obsahom, formou a funkciou uzavretý celok v rámci programovej služby vysielateľa alebo v rámci katalógu zostaveného poskytovateľom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie." 
Požiadavka definovať program rozdielne pre oblasť vysielania a oblasť poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie je neopodstatnená. Potreba definovať pojem program rozdielne pre každú z uvedených oblastí nevyplýva ani zo smernice o audiovizuálnych mediálnych službách.

§ 3 písm. t) 
vypustiť bod 7 návrhu 
Legislatívno-technická zmena súvisiaca s pripomienkou k bodu 5. návrhu zákona.

O

N

Vzhľadom na neakceptovanie pripomienky k bodu 5. návrhu zákona sa bod 7 ponecháva.

§ 5 ods. 1 písmeno j) 
vypustiť bod 12 návrhu / 

Návrhy súvisia s vypustením oznamovacej povinnosti navrhovanej MK SR v bode 92 návrhu zákona. 
Oznamovacia povinnosť poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby nie je upravená Smernicou a navyše Smernica o elektronickom obchode (2000/31/ES) vo svojom čl. 4 takéto opatrenia zakazuje: „Členské štáty zabezpečia, aby začatie a vykonávanie činnosti 
poskytovateľa služby informačnej spoločnosti nepodliehali predchádzajúcemu 
oprávneniu ani žiadnej inej požiadavke, ktorá má rovnaký účinok.“ 
Oznamovacia povinnosť tak, ako je upravená v návrhu zákona je požiadavkou, ktorá má obdobný účinok ako udelenie predchádzajúceho oprávnenia (sankcia za nesplnenie oznamovacej povinnosti, povinnosť splniť oznamovaciu povinnosť najneskôr v deň začatia poskytovania služby).

O

N

Oznamovacia povinnosť nepredpokladá administratívnu autorizáciu, na jej splnenie sa nevyžaduje žiaden administratívny súhlas, ani uplynutie lehoty – jej splnenie nastane oznámením požadovaných údajov Rade pre vysielanie a retransmisiu, pričom táto povinnosť sa nemusí nevyhnutne vykonať pred samotným začatím poskytovania predmetnej služby. Oznamovacia povinnosť preto čl. 4 smernice o elektronickom obchode neodporuje. Pripomienka sa neakceptuje, keďže oznamovacia povinnosť sa v návrhu zákona ponecháva

§ 5 ods. 3 písm. b) 
vypustiť bod 19 návrhu 

Vypustenie súvisí s vypustením oznamovacej povinnosti – ide o povinnosť Rady pre vysielanie a retransmisiu zverejňovať prostredníctvom svojej internetovej stránky, periodickej tlače a tlačovej agentúry prehľad poskytovateľov audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie a vysielateľov prostredníctvom internetu.

O

N

Pripomienka sa neakceptuje, keďže oznamovacia povinnosť sa v návrhu zákona ponecháva.

§ 6a ods. 1 písm. n) 
vypustiť bod 25 návrhu 

Toto ustanovenie rieši obsah výročnej správy RVR - vypustenie súvisí s vypustením oznamovacej povinnosti (bod 92)

O

N

Pripomienka sa neakceptuje, keďže oznamovacia povinnosť sa v návrhu zákona ponecháva.

§ 16 ods. 1 a 2 

§ 16 vrátane nadpisu znie:
„§ 16
Základné povinnosti vysielateľa ~~a poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie~~

(1) Vysielateľ ~~a poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie sú povinní~~ je povinný zabezpečiť ľahký, priamy a stály prístup verejnosti najmä k týmto informáciám:
a)	názov, obchodné meno alebo meno a priezvisko vysielateľa ~~alebo poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie,~~
b)	adresa sídla, miesta podnikania alebo bydliska vysielateľa ~~alebo poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie,~~
c)	telefónne číslo, adresa elektronickej pošty alebo internetovej stránky.

(2) Vysielateľ ~~a poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie sú povinní~~ je povinný
a)	na základe rozhodnutia rady pozastaviť vysielanie ~~alebo poskytovanie~~ programu alebo ~~ich~~ jeho častí,
b)	vysielať ~~alebo poskytovať~~ audiovizuálne diela len v čase a za podmienok dohodnutých s nositeľmi práv k týmto dielam,
c)	zabezpečiť, aby programy a ostatné zložky programovej služby ~~a audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie~~ vysielané ~~a poskytované~~ v rámci volebnej kampane boli v súlade s osobitnými predpismi.^22)

Navrhujeme, aby poskytovanie audiovizuálnej mediálnej služby bolo upravené v deviatej časti ZVR. 
Odsek 2 v bodoch a) a c) upravuje také povinnosti, o ktorých sa Smernica vôbec nezmieňuje.

O

N

Úpravu povinností uvedených v § 16 ods. 2 písm. a) a c) považujeme za odôvodnenú. 
Povinnosť poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie pozastaviť poskytovanie programu alebo jeho časti na základe rozhodnutia Rady pre vysielanie a retransmisiu sa bude v praxi realizovať iba v prípadoch závažného porušenia povinností, ktorých účelom je ochrana ľudskej dôstojnosti, ľudskosti a maloletých (napr. v prípade programu, ktorý by podnecoval rasovú nenávisť, zobrazoval detskú pornografiu a pod.). Tento inštitút predstavuje prostriedok ochrany najdôležitejších hodnôt chránených zákonom. 
Povinnosť zabezpečiť súlad programov a ich zložiek poskytovaných v rámci volebnej kampane s tzv. volebnými zákonmi vyplýva aj v súčasnosti z týchto zákonov (keďže aj audiovizuálne mediálne služby na požiadanie majú povahu hromadných informačných prostriedkov), avšak bez toho, aby bol stanovený orgán dohľadu nad uvedenou povinnosťou. Návrh zákona tento dohľad zveruje Rade pre vysielanie a retransmisiu, ktorá v prípade porušenia povinností vyplývajúcich z volebných zákonov môže takéto protiprávne správanie sancionizovať. 
Nakoľko pripomienky požadujúce úpravu ostatných podmienok poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v deviatej časti zákona sa neakceptujú, úprava vyššie uvedených povinností v deviatej časti zákona by nemala opodstatnenie.

Nadpis štvrtej časti  - od § 18
vypustiť bod 36 návrhu 

Navrhujeme, aby úprava všetkých podmienok poskytovania audiovizuálnej mediálnej služby bola súčasťou deviatej časti zákona. 
Vzhľadom na to, že ZVR upravuje a vždy upravoval povinnosti vysielateľov nad rámec platných európskych smerníc, nemožno tieto povinnosti automaticky a bez náležitého zdôvodnenia vztiahnuť aj na audiovizuálne mediálne služby.

O

N

Komplexná úprava podmienok poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie výlučne v deviatej časti zákona nepredstavuje optimálny legislatívny prístup k regulácii služieb, ktoré majú spoločné charakteristiky s televíznym vysielaním. Tento prístup nerešpektuje súčasnú systematiku zákona a navyše nelogicky upravuje audiovizuálne mediálne služby na požiadanie spoločne s programovou službou určenou výlučne na vlastnú propagáciu a s programovou službou určenou výlučne na telenákup. 
Úpravu povinností audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v štvrtej časti zákona považujeme za odôvodnenú (pozri odôvodnenie vyhodnotenia súvisiacich pripomienok).

nadpis § 18b  
vypustiť bod 37 návrhu / 

Úpravu tejto povinnosti poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby navrhujeme upraviť v deviatej časti ZVR. 
Informovanie o multimodálnej dostupnosti rieši § 41b ods. 2 písm. b).

O

N

Vzhľadom na neakceptovanie pripomienok požadujúcich komplexnú úpravu podmienok poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v deviatej časti zákona je táto pripomienka neopodstatnená.

§ 18b ods. 1 
vypustiť bod 38 návrhu / 

Úpravu tejto povinnosti poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby navrhujeme upraviť v deviatej časti ZVR. 
Informovanie o multimodálnej dostupnosti rieši § 41b ods. 2 písm. b).

O

N

Vzhľadom na neakceptovanie pripomienok požadujúcich komplexnú úpravu podmienok poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v deviatej časti zákona je táto pripomienka neopodstatnená.

§ 18b ods. 3 
vypustiť bod 39 návrhu 

Úpravu tejto povinnosti poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby navrhujeme upraviť v deviatej časti ZVR. 
Informovanie o multimodálnej dostupnosti rieši § 41b ods. 2 písm. b).

O

N

Vzhľadom na neakceptovanie pripomienok požadujúcich komplexnú úpravu podmienok poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v deviatej časti zákona je táto pripomienka neopodstatnená.

§ 19 ods. 1
 
§ 19 znie:
„(1) ~~Audiovizuálna mediálna služba na požiadanie, p~~ 
Programová služba  a ich zložky nesmú 
h)	spôsobom svojho spracovania a svojím obsahom zasahovať do ľudskej dôstojnosti a základných práv a slobôd iných,
i)	propagovať násilie a otvorenou alebo skrytou formou podnecovať nenávisť, znevažovať alebo hanobiť na základe pohlavia, rasy, farby pleti, jazyka, viery a náboženstva, politického či iného zmýšľania, národného alebo sociálneho pôvodu, príslušnosti k národnosti alebo k etnickej skupine,
j)	propagovať vojnu alebo opisovať kruté alebo inak neľudské konanie spôsobom, ktorý je ich nevhodným zľahčovaním, ospravedlňovaním alebo schvaľovaním,
k)	bezdôvodne zobrazovať scény reálneho násilia, kde sa nenáležitou formou zdôrazňuje skutočný priebeh umierania alebo sa zobrazujú osoby vystavované fyzickému či psychickému utrpeniu spôsobom, ktorý sa považuje za neoprávnený zásah do ľudskej dôstojnosti; platí to aj vtedy, ak dotknuté osoby s takým zobrazením súhlasili,
l)	otvorene alebo skrytou formou propagovať alkoholizmus, fajčenie, užívanie omamných látok, jedov a prekurzorov alebo zľahčovať následky užívania uvedených látok,
m)	nenáležitou formou zobrazovať maloletých, ktorí sú vystavovaní fyzickému alebo psychickému utrpeniu,
n)	zobrazovať detskú pornografiu alebo pornografiu obsahujúcu patologické sexuálne praktiky.

Vzhľadom na to, že ZVR upravuje a vždy upravoval povinnosti vysielateľov nad rámec platných európskych smerníc, nemožno tieto povinnosti automaticky a bez náležitého zdôvodnenia vztiahnuť aj na audiovizuálne mediálne služby. 
Ustanovenie čl. 3b Smernice požaduje od členských štátov „primeranými prostriedkami zabezpečiť, aby audiovizuálne mediálne služby ... neobsahovali žiadne podnecovanie nenávisti na základe rasy, pohlavia, náboženstva alebo národnosti“.

O

N

Úprava základných povinností poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v čl. 3b smernice o audiovizuálnych mediálnych službách je sformulovaná príliš vágne na to, aby sa bezo zmeny stala súčasťou zákona. 
Úprava povinností poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie súvisiacich s ochranou ľudskej dôstojnosti a ľudskosti je v zmysle návrhu zákona identická ako v súčasnosti pri vysielaní. Tento prístup umožní využitie doterajšej rozhodovacej činnosti Rady pre vysielanie a retransmisiu pri výklade príslušných ustanovení, čím môže prispieť k posilneniu právnej istoty poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie .

V § 20 ods. 2
vypustiť bod 41 návrhu

Smernica obsahuje osobitnú úpravu ochrany maloletých v televíznom vysielaní (čl. 22 a nasl.) a osobitnú úpravu pre audiovizuálne mediálne služby (čl. 3h Smernice). 
Navrhujeme, aby úprava podmienok poskytovania audiovizuálnej mediálnej služby v súvislosti s ochranou maloletých bola súčasťou deviatej časti zákona (§ 41b ods. 1 písm. b) a zohľadnila znenie Smernice.

O

N

Navrhovaná úprava povinností poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie súvisiacich s ochranou maloletých je v súlade so smernicou o audiovizuálnych mediálnych službách a zároveň je formulovaná obdobne ako v súčasnosti pri vysielaní. Tento prístup umožní využitie doterajšej rozhodovacej činnosti Rady pre vysielanie a retransmisiu pri výklade navrhovaného § 20 ods. 2, čím môže prispieť k posilneniu právnej istoty poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie. Aj vzhľadom na uvedené možno konštatovať, že zaradenie predmetných ustanovení do deviatej časti zákona by bolo nesystematické.

§ 20 ods. 4 
vypustiť bod 42 návrhu 

Vzhľadom na to, že ZVR upravuje a vždy upravoval povinnosti vysielateľov nad rámec platných európskych smerníc, nemožno tieto povinnosti automaticky a bez náležitého zdôvodnenia vztiahnuť aj na audiovizuálne mediálne služby.

O

N

Dôvodom uloženia tejto povinnosti je potreba zabezpečiť náležitú ochranu maloletých aj v audiovizuálnych mediálnych službách na požiadanie, nakoľko veľkú časť užívateľov týchto služieb tvoria maloletí.

§ 27a
vypustiť bod 48 návrhu

Úpravu tejto povinnosti poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby navrhujeme upraviť v deviatej časti ZVR. 
Sledovanie údajov o európskych dielach je riešená v § 41b ods. 2 písm. c). 
Navyše sledovanie údajov o výdavkoch na nové európske diela znamená ďalšie zaťaženie poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb a môže ich nútiť sprístupniť informácie, ktoré sa bežne považujú za predmet obchodného tajomstva. Navyše nie je zrejmé, že či sa majú brať do úvahy iba výdavky na diela poskytované v rámci audiovizuálnej mediálnej služby alebo aj výdavky na iné európske diela, ktoré poskytovateľ v rámci svojej služby neposkytol. Informácie o výdavkoch na európske diela možno uviesť aj v položke údaje o iných opatreniach podniknutých na podporu európskych diel – preto navrhujeme, aby poskytnutie tohto údaja bolo na dobrovoľnej báze.

O

ČA

Povinnosť poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie poskytnúť Rade pre vysielanie a retransmisiu údaje o výdavkoch na nové európske diela sa z návrhu zákona v zmysle uplatnenej pripomienky vypúšťa. Vzhľadom na neakceptovanie pripomienok požadujúcich úpravu podmienok poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v deviatej časti zákona požiadavka upraviť povinnosti poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie spojené so sledovaním údajov o európskych dielach nemá opodstatnenie.

§ 38 ods. 1 a 2
zmeniť znenie odseku 1 a 2 takto:
(1) Sponzorovanie na účely tohto zákona je plnenie určené na priame alebo nepriame financovanie programu, programovej služby alebo audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie s cieľom propagovať názov alebo obchodné meno, ochrannú známku, dobrú povesť, tovary alebo aktivity osoby, ktorá také plnenie poskytla~~, ak ho poskytla právnická osoba alebo fyzická osoba, ktorá nie je vysielateľom alebo poskytovateľom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie ani tento program nevyrobila~~; sponzorovaním nie je plnenie právnickej osoby alebo fyzickej osoby v súvislosti s programom, ktorý vyrobila, vysielateľa v súvislosti s vlastnou programovou službou alebo programom, ktorý v rámci nej vysiela, ani poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby v súvislosti s vlastnou audiovizuálnou mediálnou službou alebo programom, ktorý v rámci nej poskytuje.
(2) Ak je program alebo séria programov čiastočne alebo ako celok sponzorovaný, musí byť vysielateľom a poskytovateľom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie zreteľne označený názvom, ak ide o právnickú osobu, obchodným menom alebo menom a priezviskom, ak ide o fyzickú osobu, ktorá plnenie poskytla, na začiatku, počas ~~programu~~ alebo na konci programu. Vysielateľ a poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie môže na začiatku programu a na konci programu namiesto označenia podľa prvej vety označiť sponzorovaný program alebo sériu programov logom sponzora alebo odkazom na výrobok alebo službu sponzora.

Navrhovaná zmena § 38 ods. 1 v súlade so sledovaným cieľom Smernice precizuje definíciu sponzorovania tak, aby neobmedzila sponzorovanie programov v rámci audiovizuálneho sektora. Najmä poskytovanie audiovizuálnej služby nie je (ani nemusí byť) hlavnou činnosťou jej poskytovateľa, preto je nedôvodné generálne vylúčiť sponzorovanie vysielania programov týmito osobami bez ohľadu na účel plnenia. Taktiež vylúčenie sponzorovania, ktoré poskytol vysielateľ vo vzťahu k poskytovaniu audiovizuálnej mediálnej služby, ktorú neprevádzkuje, nie je v súlade s cieľmi Smernice. 
Aj v § 38 ods. 2 je potrebné návrh zosúladiť so Smernicou. Harmonizácia v tomto prípade je dôležitá, pretože inak by bolo v prípade programov dodaných zo zahraničia potrebné dopĺňať, resp. odstraňovať sponzorské odkazy.

O

N

Návrh zákona nezakazuje vzájomné poskytovanie plnení určených na priame alebo nepriame financovanie programu, programovej služby alebo audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie programov medzi vysielateľmi a poskytovateľmi audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie, ktoré sa poskytujú s cieľom propagovať názov alebo obchodné meno, ochrannú známku, dobrú povesť, tovary alebo aktivity osoby, ktorá také plnenie poskytla, iba takéto plnenia nezahŕňa do pojmu "sponzorovanie". Navrhovaný § 38 ods. 2 je v súlade so smernicou o audiovizuálnych mediálnych službách, ktorá ponecháva na výber či sponzor bude označený na začiatku, počas a/alebo na konci programu, zatiaľ čo predložený návrh zákona (rovnako ako súčasná právna úprava) ukladá povinnosť označiť sponzora na začiatku aj na konci programu. Návrh zákona však nebráni označeniu sponzora aj počas programu.

§ 39 odsek 1 znie:
„(1) ~~Sponzorom programu alebo programovej služby nesmie byť právnická osoba ani fyzická osoba, ktorej hlavnou činnosťou je výroba, predaj alebo nájom tovarov alebo poskytovanie služieb, ktorých reklama sa zakazuje podľa § 33 ods. 3 a 6.~~ Osoba, ktorej hlavnou činnosťou je výroba, predaj alebo nájom tovarov alebo poskytovanie služieb, ktorých reklama sa obmedzuje podľa § 33 ods. 1 a § 32 ods. 7, nesmie byť sponzorom programovej služby ~~programu~~ alebo programu ~~programovej služby~~ vysielan~~ej~~ého počas tohto obmedzenia.“.
Prvá veta je nadbytočná, pretože obmedzenie sponzorovania osobou, ktorá sa zaoberá výrobou alebo predajom liekov je pokryté ustanovením § 39 ods. 3 ZVR. 
Zo znenia navrhovaného MK SR v druhej vete vyplýva, že toto ustanovenie sa vzťahuje aj na program v rámci audiovizuálnej mediálnej služby, t.j. program poskytovaný. Keďže ide o obmedzenia času vysielania reklamy, je takéto obmedzenie pre audiovizuálne mediálne služby irelevantné, a preto to musí byť zrejmé aj z formulácie ustanovenia.

O

N

Prvá veta § 39 ods. 1 návrhu zákona zakazuje sponzorovať program alebo programovú službu osobám, ktorých hlavnou činnosťou je výroba, predaj alebo nájom omamných, psychotropných, alebo iných návykových látok, zbraní a streliva, kým § 39 ods. 3 návrhu zákona obmedzuje sponzorovanie osobami, ktoré sa zaoberajú výrobou alebo predajom liekov.

nadpis deviatej časti
§ 40, 41a a 41b

Deviata časť vrátane nadpisu znie:

„DEVIATA ČASŤ
„PROGRAMOVÁ SLUŽBA URČENÁ VÝHRADNE NA VLASTNÚ PROPAGÁCIU, PROGRAMOVÁ SLUŽBA URČENÁ VÝHRADNE NA REKLAMU A TELENÁKUP, AUDIOVUZUÁLNA MEDIÁLNA SLUŽBA NA POŽIADANIE “.

§ 40
Programová služba určená výhradne na vlastnú propagáciu

Na vysielanie programovej služby určenej výhradne na vlastnú propagáciu sa nevzťahujú ustanovenia šiestej a siedmej časti; ostatné ustanovenia tohto zákona sa použijú primerane. Iné formy reklamy než vlastná propagácia sú v rámci tejto programovej služby prípustné len v rámci časového rozsahu pre reklamu ustanoveného v § 36 ods. 2.

§ 41
Programová služba určená výhradne na reklamu a telenákup

Na vysielanie programovej služby určenej výhradne na vlastnú propagáciu sa nevzťahujú ustanovenia šiestej a siedmej časti a ustanovenie § 36 ods. 2; ostatné ustanovenia tohto zákona sa použijú primerane.

Osobitné ustanovenia o poskytovaní audiovizuálnej mediálnej službe na požiadanie 

§ 41a
Audiovizuálna mediálna služba na požiadanie

(1) Audiovizuálna mediálna služba na požiadanie na účely tohto zákona je služba poskytovaná verejnosti jej poskytovateľom v rámci podnikania alebo hlavnej činnosti obyčajne za odplatu prostredníctvom elektronickej komunikačnej siete s cieľom informovať, zabávať alebo vzdelávať širokú verejnosť, ak je poskytovaná spôsobom, ktorý umožňuje koncovému užívateľovi na jeho osobitnú žiadosť sledovať programy z ponuky tejto služby zostavenej poskytovateľom audiovizuálnej služby na požiadanie a v čase, ktorý si koncový užívateľ sám zvolil; audiovizuálnou mediálnou službou na požiadanie nie je
a)	elektronická korešpondencia odosielaná určenému počtu adresátov, a to ani vtedy, keď obsahuje program, 
b)	internetová stránka fyzickej osoby alebo právnickej osoby slúžiaca na prezentačné alebo propagačné účely tejto osoby, a to ani vtedy, keď obsahuje program,
c)	služba, od ktorej poskytovania priamo závisí poskytovanie audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, najmä služba podmieneného prístupu, poskytovanie internetového priestoru, prenájom hardvéru, zdieľanie internetovej domény alebo distribúcia signálu,
d)	služba, ktorou sa verejnosti poskytujú zvukovo-obrazové komunikáty na požiadanie, ak tieto komunikáty nie sú programami alebo ich poskytovanie nie je hlavným účelom tejto služby,
e)	služba, ktorou sa širokej verejnosti poskytujú zvukovo-obrazové záznamy rozhlasového vysielania na požiadanie, 
f)	agentúrny servis tlačových agentúr vrátane jeho zvukovo-obrazovej verzie,
g)	hazardné hry podľa osobitného predpisu^35b) vrátane lotériových hier a stávkových hier, a to bez ohľadu na ich formu, 
h)	vyhľadávací internetový systém, a to ani vtedy, ak jeho hlavným účelom je vyhľadávanie programov,
i)	služba sprístupňujúca verejnosti  multimediálne diela vrátane internetových portálov poskytujúcich on-line prístup k počítačovým hrám alebo iným multimediálnym aplikáciám, a to aj vtedy, ak je multimediálne dielo zároveň audiovizuálnym dielom alebo obsahuje audiovizuálne dielo,  
j)	služba, ktorou sa poskytuje prístup iba k zvukovej alebo textovej zložke programu, 
k)	služba pozostávajúca z verejného šírenia alebo poskytovania na požiadanie zvukovo-obrazových komunikátov generovaných užívateľmi (user generated) v rámci záujmových spoločenstiev na účely ich zdieľania, spoločného používania alebo výmeny.

(2) Poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie na účely tohto zákona je fyzická osoba alebo právnická osoba, ktorá určuje spôsob, akým je audiovizuálna mediálna služba na požiadanie organizovaná a nesie redakčnú zodpovednosť za výber programov tvoriacich ponuku tejto služby; redakčnou zodpovednosťou sa rozumie vykonávanie účinnej kontroly nad výberom programov, ako aj ich usporiadaním v rámci ponuky audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie a nezahŕňa právnu zodpovednosť.

§ 41b
Povinnosti poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie

(1) Poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie je povinný zabezpečiť, aby 
a)	ním poskytovaná audiovizuálna mediálna služba na požiadanie neobsahovala podnecovanie k nenávisti na základe rasy, pohlavia, náboženstva alebo národnosti, 
b)	ním poskytovaná audiovizuálna mediálna služba na požiadanie, ak môže vážne narušiť fyzický, psychický alebo morálny vývin maloletých, bola sprístupnená iba takým spôsobom, ktorým zabezpečí, aby maloletí nemohli takúto audiovizuálnu mediálnu službu na požiadanie za bežných okolností počuť ani sledovať,
c)	kinematografické diela poskytoval len v čase dohodnutom s nositeľmi práv k týmto dielam.

(2) Poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie je ďalej povinný poskytnúť
a)	verejnosti ľahký, priamy a stály prístup k informáciám v rozsahu
1.	názov, obchodné meno alebo meno a priezvisko poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie,
2.	adresa sídla, miesta podnikania alebo bydliska poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie,
3.	telefónne číslo, adresa elektronickej pošty alebo internetovej stránky,
b)	koncovému užívateľovi vhodným spôsobom informáciu o tom, či je program poskytovaný spolu s dabingom alebo titulkovaním, najmä ak je tlmočený do posunkovej reči nepočujúcich alebo s hlasovým komentovaním pre nevidiacich,
c)	rade na požiadanie zoznam údajov o európskych dielach, ktoré sú súčasťou ním poskytovanej audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, obsahujúci údaje o programoch, ktoré sú európskymi dielami, údaje o podiele európskych diel v ponuke audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie a údaje o iných opatreniach na podporu európskych diel.

(3) Na poskytovanie audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie sa nevzťahujú ustanovenia tretej časti okrem § 15, ustanovenia  štvrtej, piatej, siedmej, desiatej, jedenástej a dvanástej časti a ustanovenia § 32 až 37a; ostatné ustanovenia tohto zákona sa použijú primerane.

Poznámka pod čiarou k odkazu 35b znie:
„^35b)  § 3 zákona č. 171/2005 Z. z. o hazardných hrách a o zmene a doplnení niektorých zákonov.“.

Navrhujeme, aby úprava podmienok poskytovania audiovizuálnej mediálnej služby bola súčasťou deviatej časti zákona.
V § 41a 41b je priamo alebo odkazovacou normou uvedená tá časť právnej úpravy, ktorá sa má dotknúť poskytovania audiovizuálnych mediálnej služieb.

O

N

Komplexná úprava podmienok poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie výlučne v deviatej časti zákona nepredstavuje optimálny legislatívny prístup k regulácii služieb, ktoré majú spoločné charakteristiky s televíznym vysielaním. Tento prístup nerešpektuje súčasnú systematiku zákona a navyše nelogicky upravuje audiovizuálne mediálne služby na požiadanie spoločne s programovou službou určenou výlučne na vlastnú propagáciu a s programovou službou určenou výlučne na telenákup. 

Pojmové vymedzenie audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v návrhu zákona v plnej miere korešponduje s definíciou audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v smernici. Negatívna definícia audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie uvedená v pripomienke je neodôvodnená, keďže služby uvedené v predmetnom výpočte buď nezodpovedajú navrhovanej pozitívnej definícii (pozri napr. písmená a) až c), h), j) atď.), alebo nie je dôvod na to, aby sa za audiovizuálne mediálne služby v prípade splnenia pozitívnej definície nepovažovali ( písm. f) predmetného výpočtu) a obsahuje množstvo pojmov, ktoré nie sú legálne definované a ich výklad by v praxi mohol byť problematický (napr. „poskytovanie internetového priestoru“,„vyhľadávací internetový systém“ a pod.).
Úprava základných povinností poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie kopíruje text čl. 3b smernice o audiovizuálnych mediálnych službách, ktorý je však sformulovaný príliš vágne na to, aby sa bezo zmeny stal súčasťou zákona. 
Úprava povinností poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie súvisiacich s ochranou ľudskej dôstojnosti a ľudskosti je v zmysle návrhu zákona identická ako v súčasnosti pri vysielaní. Tento prístup umožní využitie doterajšej rozhodovacej činnosti Rady pre vysielanie a retransmisiu pri výklade príslušných ustanovení, čím môže prispieť k posilneniu právnej istoty poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie .

§ 57 ods. 1 písm. g)
vypustiť bod 89. návrhu 

Zmena súvisí s novým znením § 60 ods. 1, 8 a 9.

O

A

Text upravený v zmysle pripomienky.

§ 57 ods. 2 písm. e)
Vypustiť bod 90 návrhu / 

Zmena súvisí s novým znením § 60 ods. 1, 8 a 9.

O

A

Text upravený v zmysle pripomienky.

§ 63a 
vypustiť bod 92 návrhu / 

Oznamovacia povinnosť poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby nie je upravená Smernicou a navyše Smernica o elektronickom obchode (2000/31/ES) vo svojom čl. 4 takéto opatrenia zakazuje: „Členské štáty zabezpečia, aby začatie a vykonávanie činnosti 
poskytovateľa služby informačnej spoločnosti nepodliehali predchádzajúcemu 
oprávneniu ani žiadnej inej požiadavke, ktorá má rovnaký účinok.“ 
Oznamovacia povinnosť tak, ako je upravená v návrhu zákona môže mať obdobný účinok ako udelenie predchádzajúceho oprávnenia (sankcia za nesplnenie oznamovacej povinnosti, povinnosť splniť oznamovaciu povinnosť najneskôr v deň začatia poskytovania služby) a byť tak v rozpore so Smernicou o elektronickom obchode.

O

N

Oznamovacia povinnosť nepredpokladá administratívnu autorizáciu, na jej splnenie sa nevyžaduje žiaden administratívny súhlas, ani uplynutie lehoty – jej splnenie nastane oznámením požadovaných údajov Rade pre vysielanie a retransmisiu, pričom táto povinnosť sa nemusí nevyhnutne vykonať pred samotným začatím poskytovania predmetnej služby. Oznamovacia povinnosť preto čl. 4 smernice o elektronickom obchode neodporuje.

§ 64 ods. 2
V § 64 odsek 2 znie:
„(2) Sankciu podľa odseku 1 písm. d) rada uloží, ak vysielateľ, prevádzkovateľ retransmisie, poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie alebo právnická osoba alebo fyzická osoba podľa § 2 ods. 3 a 4 aj napriek písomnému upozorneniu rady, od ktorého právoplatnosti neuplynuli tri roky, opakovane porušila povinnosť, na ktorej porušenie bola upozornená~~ý~~. Rada uloží pokutu bez predchádzajúceho upozornenia, ak bola porušená povinnosť uložená v § 19. Rada môže uložiť pokutu aj bez predchádzajúceho upozornenia, ak bola porušená povinnosť uložená v § 16 ods. 2 písm. a) a c), ods. 3 písm. l), § 20 ods. 1 a 3, § 30, ako aj v prípade vysielania bez oprávnenia [§ 2 ods. 1 písm. b)] alebo prevádzkovania retransmisie bez oprávnenia [§ 2 ods.2]. Pokutu rada určí podľa závažnosti veci, spôsobu, trvania a následkov porušenia povinnosti, miery zavinenia a s prihliadnutím na rozsah a dosah vysielania, poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb a retransmisie, získané bezdôvodné obohatenie a sankciu, ktorú už prípadne uložil samoregulačný orgán pre oblasť upravenú týmto zákonom v rámci vlastného samoregulačného systému.

Lehotu tri roky možno považovať za lehotu, v ktorej možno hovoriť o opakovanom porušení povinnosti. Po období troch rokov je predpoklad, že vzhľadom na vývoj právnej úpravy a rozhodovacej činnosti regulačného orgánu nemusí de facto ísť o porušenie tej istej povinnosti.

O

N

Návrh na ustanovenie trojročnej lehoty v zmysle uplatnenej pripomienky nemá oporu v smernici o audiovizuálnych mediálnych službách a nesleduje účel návrhu zákona.

§ 66a a 66b 
Za § 66 sa vkladá~~ajú~~ § 66a ~~a 66b~~, ktorý~~é~~ znie~~jú~~:
„§ 66a
Pozastavenie vysielania programu vysielaného prostredníctvom internetu alebo jeho časti

Ak vysielateľ prostredníctvom internetu odvysielaním programu závažným spôsobom porušil povinnosti podľa § 16 ods. 2 písm. c), § 19 a § 20 ods. 1 a 3, rada pozastaví vysielanie tohto programu alebo jeho časti, a to najviac na 30 dní.

~~§ 66b~~
~~Pozastavenie poskytovania programu prostredníctvom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie~~

~~Ak poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie poskytnutím programu závažným spôsobom porušil povinnosti podľa § 19 a § 20 ods. 2, rada pozastaví poskytovanie tohto programu.“.~~

Uvedené opatrenie je nad rámec Smernice. Zavedenie takéhoto opatrenia nie je vhodné vzhľadom na charakter audiovizuálnych mediálnych služieb 
- po technickej stránke sledovaný účel je možné dosiahnuť aj iným spôsobom – zablokovaním istého obsahu 
- vzhľadom na cezhraničný charakter služieb sa audiovizuálne mediálne služby pod takouto právomocou RVR stanú nekonkurencieschopné 
Navyše takéto opatrenie vykazuje známky neoprávneného zásahu do slobody prejavu (resp. cenzúra), keďže má charakter zásahu štátneho orgánu do obsahu služby, a to trvalo, preventívne a bez toho, aby o tom rozhodol súd.

O

N

Povinnosť poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie pozastaviť poskytovanie programu alebo jeho časti na základe rozhodnutia Rady pre vysielanie a retransmisiu sa bude v praxi realizovať iba v prípadoch závažného porušenia povinností, ktorých účelom je ochrana ľudskej dôstojnosti, ľudskosti a maloletých (napr. v prípade programu, ktorý by podnecoval rasovú nenávisť, zobrazoval detskú pornografiu a pod.). Tento inštitút predstavuje prostriedok ochrany najdôležitejších hodnôt chránených zákonom, pričom ak by rozhodnutie rady muselo byť časovo obmedzené, mohol by byť ohrozený samotný účel tohto rozhodnutia (napr. v prípade poskytovania programu zobrazujúceho detskú pornografiu takéto časové obmedzenie nemá opodstatnenie). Aj toto rozhodnutie možno napadnúť na súde v rámci tzv. správneho súdnictva.

§ 67 ods. 13  
Vypustiť bod 117 návrhu a nahradiť týmto znením: 
„(13) Rada uloží poskytovateľovi audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie pokutu od 35 eur do 16 000 eur, ak porušil 
a) niektorú z povinností podľa § 41b, 
b) podmienky sponzorovania, umiestňovania produktov alebo iné podmienky mediálnej komerčnej komunikácie.“. 

Doterajšie odseky 10 a 11 sa označujú ako odseky 14 a 15. 

Zároveň je potrebné upraviť úvodnú vetu tohto bodu. 

Zjednodušenie úpravy jednotlivých povinností poskytovateľov audiovizuálnej mediálnej služby umožnili aj zjednodušenie sankčného ustanovenia.

O

N

Vzhľadom na neakceptovanie pripomienok požadujúcich diferencovanejšiu úpravu povinností poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie a vysielateľov sa pripomienka neakceptuje.

§ 67 ods. 16 
V § 67 ods. 14~~16~~ sa slová „1 až 9“ nahrádzajú slovami „1 až 13~~5~~“.

Legislatívno-technická úprava súvisiaca s bodom 117.

O

N

Vzhľadom na neakceptovanie pripomienok týkajúcich sa rozsahu a formy úpravy povinností poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie je uplatnená pripomienka bezpredmetná.

§ 60 ods. 1
§ 60 ods. 8 a 9

V § 60 ods. 1 sa za slová „registráciu retransmisie“ vkladá čiarka a slová „okrem údajov uvedených v § 57 ods. 1 písm. g),“. 

V § 60 sa na konci dopĺňajú nové odseky 8 a 9, ktoré znejú: 
„(8) Prevádzkovateľ retransmisie je povinný oznámiť rade zmenu údajov uvedených v § 57 ods. 1 písm. g) súhrne za celý územný rozsah raz ročne do 31. januára daného kalendárneho roku podľa stavu k 1. januáru daného kalendárneho roku. Prevádzkovateľ retransmisie je tiež okrem toho povinný vyhovieť žiadosti rady o nahlásenie aktuálneho stavu údajov uvedených v § 57 ods. 1 písm. g) osobitne podľa jednotlivých častí svojho územného rozsahu, najmä v súvislosti s preverovaním splnenia povinnosti podľa § 17 ods. 1 písm. a) a b). 
(9) Ak prevádzkovateľ retransmisie zaradil do programovej ponuky predtým nezaradené rozhlasové programové služby alebo televízne programové služby, je povinný pri plnení povinnosti podľa odseku 8 doložiť aj údaje uvedené v § 57 ods. 2 písm. e).“ 

Navrhované úpravy sú nevyhnutné na úplné zosúladenie slovenskej legislatívy s legislatívou Európskej únie vzhľadom na Rozsudok Európskeho súdneho dvora vo veci C-11/95 medzi Európskou Komisiou a Belgickým kráľovstvom. Podľa tohto Rozsudku je systém registrácie skladby televíznych programových služieb pri retransmisii „vážnym obmedzením retransmisie .... Následne, takýto systéme porušuje čl. 2 ods. 2 Smernice 89/552.“ Keďže účelom pripravovanej novelizácie zákona o vysielaní a retransmisii je implementácia Smernice AVMS, ktorá je novelizovanou Smernicou 89/552, považujeme za nevyhnutné, aby sa v rámci tejto novelizácie zosúladilo znenie zákona o vysielaní a retransmisii aj s judikatúrou ESD, ktorá sa týka Smernice AVMS. Ustanovenia zákona o vysielaní a retransmisii, ktoré sú navrhované vypustiť, svojou podstatou presne zodpovedajú systému, o ktorom ESD rozhodol, že je v rozpore s čl. 2 ods. 2 Smernice 89/552 (resp. čl. 2a ods. 1 po novelizácii Smernicou AVMS), t.j. v rozpore s povinnosťou členských štátov zabezpečiť voľný príjem a neobmedziť retransmisiu audiovizuálnych mediálnych služieb. Na dosiahnutie úplnej implementácie je preto potrebné upraviť predmetné ustanovenia zákona. 
Zároveň kvôli zabezpečeniu uplatnenia právomoci Rady pre vysielanie a retransmisiu posudzovať a sankcionovať plnenie povinnosti prenosu podľa § 17 ods. 1 písm. a) a b) zákona, navrhuje sa doplniť nové ustanovenie zákona. Toto nové ustanovenie zavádza novú povinnosť, podľa ktorej prevádzkovateľ retransmisie bude nahlasovať konkrétne programové skladby podľa častí územného rozsahu (t.j. podľa hlavných staníc) na základe žiadosti Rady. Rada tak bude môcť kedykoľvek posúdiť a vyriešiť prípadný podnet na nedodržiavanie povinnosti prenosu.

O

A

Text upravený v zmysle pripomienky.

Čl. II, § 2 ods. 17 
Vypustiť bod 1 čl. II návrhu a nahradiť týmto textom: 
V § 2 ods. 17 sa slová za bodkočiarkou nahrádzajú slovami: „distributérom audiovizuálneho diela nie je osoba, ktorá verejne šíri audiovizuálne dielo priamo konečnému spotrebiteľovi, najmä poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie10a) alebo maloobchodný predajca.“. 

Poznámka pod čiarou k odkazu 10a znie: 
„10a) § 41a zákona č. 308/2000 Z. z. v znení zákona č. ...../2009 Z. z.“. / 

Ustanovenie sa precizuje s ohľadom na existujúcu terminológiu, keďže „rozširovanie“ sa týka iba hmotných rozmnoženín, a nie elektronických rozmnoženín.

O

ČA

Pojem "rozširuje" sa v zmysle uplatnenej pripomienky nahrádza pojmom "šíri". V ostatnej časti sa znenie predmetného ustanovenia ponecháva bezo zmeny.

Čl. II, § 12 ods. 1 
vypustiť bod 2 čl. II návrhu 

Povinnosť označovať programy v audiovizuálnej mediálnej službe klasifikáciou vekovej vhodnosti je nad rámec Smernice. Predmetom označovania podľa Smernice je len programová služba.

O

N

Dôvodom uloženia tejto povinnosti je potreba zabezpečiť náležitú ochranu maloletých aj v audiovizuálnych mediálnych službách na požiadanie, nakoľko veľkú časť užívateľov týchto služieb tvoria maloletí.

Čl. II, § 12 ods. 3 písm. c) 
vypustiť bod 3 čl. II návrhu 

Povinnosť označovať programy v audiovizuálnej mediálnej službe klasifikáciou vekovej vhodnosti je nad rámec Smernice. Predmetom označovania podľa Smernice je len programová služba.

O

N

Dôvodom uloženia tejto povinnosti je potreba zabezpečiť náležitú ochranu maloletých aj v audiovizuálnych mediálnych službách na požiadanie, nakoľko veľkú časť užívateľov týchto služieb tvoria maloletí.

Čl. III, § 3 ods. 6 

(6) Vysielanie samostatného prenosu verejného podujatia alebo inej udalosti sa nepovažuje za vysielanie programovej služby. Za vysielanie rozhlasovej programovej služby sa nepovažuje ani šírenie informácií alebo iných komunikátov prostredníctvom internetu.“ 

Navrhovaná zmena ustanovenia v súlade so sledovaným cieľom Smernice precizuje definíciu programovej služby negatívnym vymedzením tak, aby nevznikli pochybnosti o tom, že príležitostné vysielanie prenosu z podujatia (napr. webcasting priebehu konferencie, prenos schôdze NR SR a pod.) netvorí programovú službu, ktorá je predmetom regulácie. Ustanovenia o lineárnych obsahových službách pritom ostávajú nedotknuté.

O

N

Legálne definície programovej služby a vysielania programovej služby považujeme za dostatočne presné. Príležitostné vysielanie prenosu z podujatia nemôže byť považované za vysielanie programovej služby, nakoľko definícia programovej služby predpokladá niekoľko zámerne časovo usporiadaných programov, ktoré vytvárajú uzatvorený celok.

Čl. III, § 3 ods. 7  
V § 3 ods. 7 sa na konci pripája bodkočiarka a slová: „redakčnou zodpovednosťou sa rozumie vykonávanie účinnej kontroly nad výberom programov a nad ich časovým usporiadaním do programovej štruktúry vysielania programovej služby a nezahŕňa právnu zodpovednosť vysielateľa.“. 

Zmena súvisí s vypustením tejto definície z čl. I, bodu 5 návrhu zákona. Vymedzenie v zákone č. 308/2000 Z. z. nie je vhodné už aj preto, že samotná definícia „vysielateľa“ (§ 3 ods. 7 zák. 220/2007 Z. z.), ktorá platí pre celý právny poriadok, narába s redakčnou zodpovednosťou.

O

N

Legálna definícia redakčnej zodpovednosti by mala byť obsiahnutá v zákone č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii, nakoľko tento zákon upravuje práva a povinnosti všetkých vysielateľov bez ohľadu na technologickú platformu vysielania, pričom vo vzťahu k zákonu č. 220/2007 Z. z. o digitálnom vysielaní predstavuje lex generalis .

Rada  pre reklamu

1. Bod 69 znie:

„69. § 35 vrátane nadpisu znie:

„§ 35
Prerušovanie vysielania programu zaradením reklamy alebo telenákupu

(1) Vysielateľ na základe zákona nesmie prerušiť vysielanie programu zaradením reklamy alebo telenákupu, ak tento zákon neustanovuje inak. 

(2) Vysielateľ na základe zákona môže vo vysielaní rozhlasovej programovej služby prerušiť zaradením reklamy alebo telenákupu vysielanie programu, ktorý nie je spravodajským, politickopublicistickým, náboženským, umeleckým alebo literárno-dramatickým programom ani programom pre maloletých. 

(3) Pri prenose športového podujatia, kultúrneho podujatia alebo predstavenia s prestávkami môže vysielateľ na základe zákona prerušiť jeho vysielanie zaradením reklamy alebo telenákupu iba počas prestávok tohto podujatia alebo predstavenia a pri dodržaní práv nositeľov práv.

 (4) Vysielateľ, ktorý nie je vysielateľom na základe zákona, môže prerušiť vysielanie programu zaradením reklamy alebo telenákupu, ak sa tým nenaruší celistvosť, hodnota a charakter programu vrátane jeho prirodzených vnútorných prestávok a pri dodržaní práv nositeľov práv.

(5) Vysielanie audiovizuálneho diela,^34) ktoré nie je seriálom, sériou, dokumentárnym filmom,^35) programom pre maloletých, spravodajským programom ani kinematografickým dielom, môže vysielateľ, ktorý nie je vysielateľom na základe zákona, prerušiť zaradením reklamy alebo telenákupu jedenkrát za každý 30-minútový časový úsek vysielania, a to aj v prípade, ak plánované trvanie tohto audiovizuálneho diela^34) nepresahuje 30 minút.
 
(6) Vysielanie programu pre maloletých, ktorého trvanie presahuje 30 minút, môže vysielateľ, ktorý nie je vysielateľom na základe zákona, prerušiť zaradením reklamy alebo telenákupu jedenkrát za každý 30 minútový časový úsek vysielania.

(7) Zakazuje sa prerušovať vysielanie bohoslužieb zaradením reklamy alebo telenákupu.

(8) Vysielateľ, ktorý nie je vysielateľom na základe zákona, môže do vysielania zaradiť telenákupné pásmo; telenákupné pásmo musí byť zreteľne oddelené od iných častí programovej služby podľa § 34 ods. 1.

(9) Vysielateľ, ktorý nie je vysielateľom na základe zákona, môže do vysielania rozhlasovej programovej služby  zaradiť aj dlhšie reklamné oznámenie spracované do podoby programu informačného charakteru, ktorý trvá neprerušene aspoň 15 minút a podporuje predaj, nákup alebo nájom tovarov alebo služieb; začiatok aj koniec vysielania takého programu je vysielateľ povinný zreteľne oddeliť slovným upozornením na charakter tohto programu. 

(10) Ustanovenia odsekov 3 až 6 sa nevzťahujú na rozhlasovú programovú službu.“.

Poznámky pod čiarou k odkazom 34 a 35 znejú:
„^34) § 5 ods. 2 zákona č. 618/2003 Z. z. o autorskom práve a právach súvisiacich s autorským právom (autorský zákon) v znení zákona č. 84/2007 Z. z.
  ^35) § 2 ods. 2 zákona č. 343/2007 Z. z.“.“.

Odôvodnenie:

Navrhovaná zmena rieši úplnú implementáciu čl. 11 Smernice tak, aby nebránila prerušovaniu seriálov, sérií, spravodajstva alebo kinematografických diel a je v súlade so zámermi smernice. Zároveň sa v súlade so Smernicou umožňuje aj kumulovať prerušenia v určitej vysielateľom zvolenej časti vysielania programu, pričom počet prerušení závisí od celkovej dĺžky vysielania programu, a nie od trvania daného časového úseku vysielania (t. j. jedenkrát za každý časový úsek vysielania, a nie jedenkrát počas/na každý časový úsek). Tiež sa rieši aj vysielanie telenákupných pásiem, a to v nadväznosti na zákaz prerušovania formulovaný v § 16 ods. 3 písm. i) tak, aby nevznikla pochybnosť (právna neistota) o tom, kto môže telenákupné pásmo zaradiť a za akých okolností, čím sa o. i. odstraňuje diskriminácia rozhlasových vysielateľov.

O

ČA

Navrhované znenie § 35 ods. 3 sa upravuje spôsobom, z ktorého jednoznačne vyplýva možnosť  prerušovania programov, ktoré sú seriálom, sériou, alebo dokumentárnym filmom:
„(3) Pri vysielaní audiovizuálneho diela 34) (okrem seriálu, série a dokumentárneho filmu a programu pre maloletých), sa povoľuje jedno prerušenie zaradením reklamy alebo telenákupu na každý 30-minútový časový úsek, a to aj v prípade, ak plánované trvanie tohto audiovizuálneho diela 34) nepresahuje 30 min.; pri vysielaní seriálu, série a dokumentárneho filmu sa povoľuje prerušenie zaradením reklamy alebo telenákupu bez ohľadu na ich trvanie.“

2. Bod 70 sa vypúšťa.

Odôvodnenie:

Legislatívno-technická úprava v súvislosti so zmenou navrhovanou pre bod 69.

O

N

Vzhľadom na neakceptovanie príslušných ustanovení pripomienky k bodu 69 je uplatnená pripomienka bezpredmetná.

3. Bod 71 znie:

„71. V § 36 sa vypúšťajú odseky 1 a 4 až 6.
Doterajšie odseky 2 a 3 sa označujú ako odseky 1 a 2.“.

Odôvodnenie:

Legislatívno-technická úprava v súvislosti so zmenou navrhovanou pre bod 69.

O

N

Vzhľadom na neakceptovanie príslušných ustanovení pripomienky k bodu 69 je uplatnená pripomienka bezpredmetná.

4. Body 72 a 73 sa vypúšťajú.

Odôvodnenie:

Legislatívno-technická úprava v súvislosti so zmenou navrhovanou pre bod 71.

O

N

Vzhľadom na neakceptovanie pripomienky k bodu 71 je uplatnená pripomienka bezpredmetná.

5. Bod 74 znie:

„74. V § 37a  sa odsek  1 dopĺňa písmenami e) až h), ktoré znejú:
„e) označeniu sponzora vysielanému podľa § 38 ods. 2,
f) označeniu umiestňovania produktov vysielanému podľa § 39a ods. 5 písm. d),
g) telenákupnému pásmu vysielanému podľa § 35 ods. 8,
h) programu vysielanému podľa § 35 ods. 9.“.“

Odôvodnenie:

Legislatívno-technická úprava v súvislosti so zmenami navrhovanými pre body 69 až 73.

O

N

Vzhľadom na neakceptovanie príslušných ustanovení pripomienok k bodom 69 až 73 je uplatnená pripomienka bezpredmetná.

6. V bode 75, sa v navrhovanom znení § 38 ods. 1 čiarka za slovom „poskytla“ nahrádza bodkočiarkou a slová „ak ho poskytla právnická osoba alebo fyzická osoba, ktorá nie je vysielateľom alebo poskytovateľom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie ani tento program nevyrobila.“ sa nahrádzajú slovami „sponzorovaním nie je plnenie právnickej osoby alebo fyzickej osoby v súvislosti s programom, ktorý vyrobila, vysielateľa v súvislosti s vlastnou programovou službou alebo programom, ktorý v rámci nej vysiela, ani poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby v súvislosti s vlastnou audiovizuálnou mediálnou službou alebo programom, ktorý v rámci nej poskytuje.“.  
Odôvodnenie:
Navrhovaná zmena rieši sponzorovanie tak, aby neobmedzila sponzorovanie programov nad rámec Smernicou predpokladaného rozsahu. Zámerom Smernice je vylúčiť z povinností vzťahujúcich sa k sponzorovaniu také plnenia, ktoré priamo súvisia s činnosťou osoby, tzn. za sponzorstvo nemožno považovať vklad koproducenta, ale je  ním plnenie osoby, ktorá je o. i. poskytovateľom audiovizuálnej mediálnej služby, avšak sponzorovaním napr. vysielania programu v programovej službe sleduje účel propagácie vlastných aktivít, ktoré vôbec s audiovíziou nemusia byť spojené (napr. prevádzku hotela).

O

N

Uplatnená pripomienka vychádza z nesprávneho výkladu návrhu zákona. Návrh zákona nezakazuje vzájomné poskytovanie plnení určených na priame alebo nepriame financovanie programu, programovej služby alebo audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie programov medzi vysielateľmi a poskytovateľmi audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie, ktoré sa poskytujú s cieľom propagovať názov alebo obchodné meno, ochrannú známku, dobrú povesť, tovary alebo aktivity osoby, ktorá také plnenie poskytla, iba takéto plnenia nezahŕňa do pojmu "sponzorovanie".

7. V bode 75, sa v navrhovanom znení § 38 ods. 2 slová „na začiatku programu a na konci programu“ nahrádzajú slovami „na začiatku programu, počas programu alebo na jeho konci“. 
Odôvodnenie:

Navrhovaná zmena rieši označenie sponzora flexibilne v súlade so Smernicou a tak, aby sa neobmedzila možná akvizícia programov. Zároveň odstraňuje diskrimináciu domácich vysielateľov a sponzorov pri existujúcej právnej neistote, ktorá sa týka označenia sponzorov počas programu.

O

N

Navrhovaný § 38 ods. 2 je v súlade so smernicou o audiovizuálnych mediálnych službách, ktorá ponecháva na výber či sponzor bude označený na začiatku, počas a/alebo na konci programu, zatiaľ čo predložený návrh zákona (rovnako ako súčasná právna úprava) ukladá povinnosť označiť sponzora na začiatku aj na konci programu. Návrh zákona však nebráni označeniu sponzora aj počas programu.

8. Bod 76 znie: 

„76. § 39 odsek 1 znie: 

„(1) Osoba, ktorej hlavnou činnosťou je výroba, predaj alebo nájom tovarov alebo poskytovanie služieb, ktorých reklama sa obmedzuje podľa § 33 ods. 1 a § 32 ods. 7, nesmie byť sponzorom programovej služby alebo programu vysielaného počas tohto obmedzenia.“.“.

Odôvodnenie:
Prvá veta návrhu sa vypúšťa, keďže je nadbytočná; obmedzenie sponzorovania osobou, ktorá sa zaoberá výrobou alebo predajom liekov alebo poskytovaním výkonov je pokryté už ustanovením § 39 ods. 3. Zároveň sa ustanovenie spresňuje tak, aby z neho bolo zrejmé, že sa týka len vysielania.

O

N

Prvá veta § 39 ods. 1 návrhu zákona zakazuje sponzorovať program alebo programovú službu osobám, ktorých hlavnou činnosťou je výroba, predaj alebo nájom omamných, psychotropných, alebo iných návykových látok, zbraní a streliva, kým § 39 ods. 3 návrhu zákona obmedzuje sponzorovanie osobami, ktoré sa zaoberajú výrobou alebo predajom liekov.

9. Bod 94 znie: 
„94. § 64 ods. 2 znie:
„(2) Sankciu podľa odseku 1 písm. d) rada uloží, ak vysielateľ, prevádzkovateľ retransmisie, poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby alebo právnická osoba alebo fyzická osoba podľa § 2 ods. 3 a 4 aj napriek písomnému upozorneniu rady, od ktorého právoplatnosti neuplynuli tri roky, opakovane porušila povinnosť, na ktorej porušenie bola upozornená. Rada uloží pokutu bez predchádzajúceho upozornenia, ak bola porušená povinnosť uložená v § 19. Rada môže uložiť pokutu aj bez predchádzajúceho upozornenia, ak bola porušená povinnosť uložená v § 16 ods. 2 písm. a) a c), ods. 3 písm. l), § 20 ods. 1 a 3, § 30, ako aj v prípade vysielania bez oprávnenia (§ 15a ods. 1) alebo prevádzkovania retransmisie bez oprávnenia (§ 15a ods. 2). Pokutu rada určí podľa závažnosti veci, spôsobu, trvania a následkov porušenia povinnosti, miery zavinenia a s prihliadnutím na rozsah a dosah vysielania, poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb a retransmisie, získané bezdôvodné obohatenie a sankciu, ktorú už prípadne uložil samoregulačný orgán pre oblasť upravenú týmto zákonom v rámci vlastného samoregulačného systému. Pri uložení sankcie je rada povinná zohľadniť sankciu alebo iné opatrenie uložené samoregulačným orgánom; samoregulačný orgán má právo vyjadriť sa k záverom rady pred vydaním jej rozhodnutia. Ak rada posúdi, že samoregulačným orgánom uložená sankcia alebo opatrenie rovnocenne nahrádza sankciu, ktorú rada môže uložiť alebo má preventívny charakter v dostatočnej miere či napĺňa verejný záujem iným spôsobom, upustí od uloženia vlastnej sankcie.“.“.

Odôvodnenie:
Rada pre reklamu má so samoreguláciou viac ako dvanásťročné skúsenosti a je presvedčená, že ide o proces veľmi efektívny a že priestor vytvorený Smernicou pre uplatnenie samoregulácie sme povinní využiť. Veľmi účinná a úspešná spolupráca regulačných a samoregulačných orgánov v niektorých európskych krajinách je dôkazom toho, že zapojenie priemyslu do procesu kontroly je vždy výhodné aj pre samotného regulátora.

O

N

Návrh na ustanovenie trojročnej lehoty v zmysle uplatnenej pripomienky nemá oporu v smernici o audiovizuálnych mediálnych službách a nesleduje účel návrhu zákona.
Povinnosť rady prihliadať pri určovaní pokuty aj na sankciu, ktorú už prípadne uložil samoregulačný orgán, vyplýva aj z predloženého návrhu zákona. 
Taktiež nie je nevyhnutné ustanoviť právo samoregulačných orgánov vyjadrovať sa k záverom rady pred jej rozhodnutím, keďže účastník správneho konania môže splnomocniť samoregulačný orgán na jeho zastupovanie v konaní.

10. Bod 120 znie:

„120. § 71 sa dopĺňa odsekmi 5 a 6, ktoré znejú:
„(5) Na poskytovanie audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie sa vzťahuje osobitný predpis,^50a) ak tento zákon neustanovuje inak.
(6) Samoregulačný orgán je zúčastnenou osobou,^50b) ak účastníkom konania pred orgánom dohľadu je osoba, ktorá je jeho členom alebo voči ktorej môže uplatniť samoregulačný postup; samoregulačný orgán je tiež oprávnený požadovať od rady doručovanie dôležitých písomností, ktoré majú vplyv na konanie, najmä rozhodnutí rady.“
Poznámky pod čiarou k odkazom 50a a 50b znejú: 
„^50a) Zákon č. 22/2004 Z. z. v znení  zákona č. 160/2005 Z. z.
  ^50b) § 15a zákona č. 71/1967 Zb. v znení zákona č. 527/2003 Z. z.“.“.

Odôvodnenie:
Rovnako ako v prípade bodu 9 návrhu.

O

N

Priznanie statusu zúčastnenej osoby samoregulačnému orgánu a taktiež ďalších procesných oprávnení je neodôvodnené, s možným negatívnym vplyvom na efektivitu konania. Samoregulačný orgán môže aj v zmysle platnej úpravy na základe plnomocenstva zastupovať každého účastníka konania v správnom konaní a tak účinne vykonávať aj ďalšie procesné práva, vrátane práva na doručovanie písomností. Až po vytvorení efektívnych samoregulačných systémov je možné uvažovať o ďalšom posilňovaní postavenia samoregulačných orgánov.

Rádio VIVA, a.s.

1. K bodu 54
Ustanovenie § 31 a ods. 10 znie:
„ (10) Mediálna komerčná komunikácia týkajúca sa liekov, ktoré sú dostupné len na lekársky predpis a zdravotných výkonov uhrádzaných na základe zdravotného poistenia podľa osobitných predpisov 32) sa zakazuje. Tento zákaz sa nevzťahuje na reklamu liekov dostupných len na lekársky predpis v rámci očkovacej kampane organizovanej držiteľom rozhodnutia o registrácii lieku alebo zástupcom držiteľa rozhodnutia o registrácii lieku, ak je povolená ministerstvom zdravotníctva a je vysielaná v rozhlasovej programovej službe, vysielaná prostredníctvom internetu alebo vysielaná v rámci poskytovania audiovizuálnej mediálnej službe na požiadanie.“

Ide o zavedenie možnosti vysielať reklamu liekov (vakcín) viazaných na lekársky predpis v rámci povolených očkovacích kampaní. Táto úprava je v súlade so smernicou  č. 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktorou sa ustanovuje zákonník Spoločenstva  o humánnych liekoch.

Z

N

Uplatnená pripomienka nezohľadňuje skutočnosť, že smernica o audiovizuálnych mediálnych službách predstavuje lex specialis a lex posterior vo vzťahu k smernici, ktorou sa ustanovuje zákonník Spoločenstva o humánnych liekov, jej úprava má teda prednosť.
Pripomienka taktiež nesprávne rozlišuje internetové a iné televízne vysielanie. Pravidlá stanovené smernicou o audiovizuálnych mediálnych službách nerozlišujú technologickú platformu vysielania a platia rovnako pre analógové, ako aj pre digitálne, či internetové vysielanie.

Ustanovenie § 64 odsek 2 znie: 
„(2) Sankciu podľa odseku 1 písm. d) rada uloží, ak vysielateľ, prevádzkovateľ retransmisie, poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie alebo právnická osoba alebo fyzická osoba podľa § 2 ods. 3 a 4 aj napriek písomnému upozorneniu rady uloženému v pribehu bezprostredne predchádzajúcich troch rokov opakovane porušil povinnosť, na ktorej porušenie bol v priebehu bezprostredne predchádzajúcich troch rokov upozornený. Rada uloží pokutu bez predchádzajúceho upozornenia, ak bola porušená povinnosť uložená v § 19. Rada môže uložiť pokutu aj bez predchádzajúceho upozornenia, ak bola porušená povinnosť uložená v § 16 ods. 2 písm. a) a c), ods. 3 písm. l), § 20 ods. 1 a 3, § 30, ako aj v prípade vysielania bez oprávnenia [§ 2 ods. 1 písm. b)] alebo prevádzkovania retransmisie bez oprávnenia [§ 2 ods.2]. Pokutu rada určí podľa závažnosti veci, spôsobu, trvania a následkov porušenia povinnosti, miery zavinenia a s prihliadnutím na rozsah a dosah vysielania, poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb a retransmisie, získané bezdôvodné obohatenie a sankciu, ktorú už prípadne uložil samoregulačný orgán pre oblasť upravenú týmto zákonom v rámci vlastného samoregulačného systému.“.

Z praktického hľadiska ako iz hľadiska teórie správneho trestania by mala byť daná lehota, po uplynutí ktorej, by sa na osobu, ktorá v minulosti porušila ustanovenia zákona a bola na takéto porušenie upozornená, hľadelo ako na osobu, ktorá nebola správnym orgánom v zmysle zákona trestaná.

Pripomienka je zásadná.

Z

N

Návrh na ustanovenie trojročnej lehoty v zmysle uplatnenej pripomienky nemá oporu v smernici o audiovizuálnych mediálnych službách a nesleduje účel návrhu zákona. 
Uplatnená pripomienka nezohľadňuje rozdiel medzi trestnoprávnymi a administratívnoprávnymi deliktami. Podľa súčasnej právnej úpravy Rada pre vysielanie a retransmisiu môže v zásade uložiť pokutu za vymedzené správne delikty len vtedy, ak bol príslušný subjekt v priebehu bezprostredne predchádzajúcich troch rokov na nedodržanie tej istej povinnosti upozornený. Na túto úpravu však nemožno vzťahovať také inštitúty a pojmy trestného práva, ako „zahladenie odsúdenia“, alebo „register trestov“ a pod.

Vysvetlivky  k použitým skratkám v tabuľke:
O – obyčajná
Z – zásadná