Dôvodová  správa

Všeobecná časť

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 215/2002 Z. z.  o elektronickom podpise a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 679/2004 Z. z.  a zákona č. 25/2006 Z. z. (ďalej novela zákona o elektronickom podpise) preberá právne akty Európskeho spoločenstva, predovšetkým transponuje do slovenského právneho poriadku Smernicu Európskeho parlamentu a Rady z 13. decembra 1999 č. 1999/93/ES o rámci spoločenstva pre elektronické podpisy (ďalej len „smernica“) a reaguje na poznatky získané z jeho uplatňovania v praxi.  

 Zákon č. 215/2002 Z. z. o elektronickom podpise a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov zaviedol do právneho poriadku Slovenskej republiky niektoré nové pojmy a inštitúty (elektronický podpis, zaručený elektronický podpis, certifikačná autorita, produkty pre elektronický podpis a pod.) a ustanovil, za akých podmienok má elektronický podpis právne účinky vlastnoručného podpisu a ustanovil tak zrovnoprávnenie dokumentov v elektronickej forme podpísaných zaručeným elektronickým podpisom s právnymi úkonmi uskutočnenými v písomnej podobe. Zákon upravuje vzťahy vznikajúce v súvislosti s vyhotovovaním a používaním elektronického podpisu, práva a povinnosti fyzických a právnických osôb pri používaní elektronického podpisu a hodnovernosť a ochranu elektronických dokumentov podpísaných elektronickým podpisom. Elektronický podpis sa podľa súčasne platného zákona realizuje pomocou digitálneho podpisu. Dôvera voči elektronickému podpisu sa zakladá na spoľahlivosti zariadení a metód, ktoré boli pri jeho vytváraní použité. Zákon ustanovuje prevádzkové povinnosti, technické predpoklady a bezpečnostné požiadavky na zariadenia pre elektronický podpis, predovšetkým zo strany certifikačných autorít súvisiacich s elektronickým podpisom, ktoré sú konkretizované vo vykonávacích predpisoch, vydaných Národným bezpečnostným úradom SR. 
 
Po troch rokoch praktickej aplikácie zákona o elektronickom podpise je nutné reagovať na prudký rozvoj technológií v tejto oblasti a nevyhnutné je zohľadniť aj poznatky získané z jeho uplatňovania v praxi. Novela reaguje na skutočnosti, ktoré spôsobovali aplikačné problémy a ktoré sú vzhľadom na rozšírenie používania elektronického podpisu a vzhľadom na plánované rozšírenie niektorých elektronických agend orgánov verejnej moci  a ich spustenie do ostrej prevádzky (ako napr. Obchodný register, vydávanie cestovných dokladov, Register trestov,  elektronické colné a daňové konania, atď.) kľúčové a existenčné.

Návrh novely zákona o elektronickom podpise harmonizuje zákon s právom Európskej únie, zavedením kompatibilných pojmov. Predkladaná novela plne harmonizuje čl. 7 Smernice 1999/93/EC, ktorý je vzhľadom na svoj charakter (medzinárodné aspekty) považovaný za kľúčové ustanovenie smernice. Z vecného hľadiska sa však nemení koncepcia, filozofia ani členenie pôvodného zákona o elektronickom podpise.

Najpodstatnejšie zmeny, ktoré prináša predkladaný návrh zákona:
•	plne reaguje na problémy, ktoré vyplynuli z praktickej aplikácie zákona,
•	upravuje, spresňuje a dopĺňa terminológiu v oblasti elektronického podpisu,
•	spresňuje a dopĺňa úlohy úradu (poskytovanie akreditovaných certifikačných služieb vybraným orgánom štátnej správy),
•	nahrádza ustanovenia o uznávaní zahraničných certifikátov, ktoré je plne kompatibilné s čl . 7 Smernice 1999/93/EC považovaného za kľúčový článok smernice,
•	procesne upresňuje postup úradu pri posudzovaní zhody bezpečných zariadení na vyhotovenie a overenie zaručeného elektronického podpisu s bezpečnostnými požiadavkami stanovením lehoty na rozhodovanie,
•	zavádza povinné poistenie zodpovednosti za škodu akreditovaných certifikačných autorít.

Návrh zákona zachováva dve úrovne elektronického podpisu, líšiace sa spôsobom vytvárania a overovania, tzv. „obyčajný“ elektronický podpis a zaručený elektronický podpis. Elektronický podpis, ako aj zaručený elektronický podpis sú realizované pomocou digitálneho podpisu.  „Obyčajnému“ elektronickému podpisu nemožno podľa smernice uprieť právnu účinnosť, ale ten kto by ho chcel použiť na právne úkony, by musel dokazovať, že sú splnené podmienky v zmysle čl. 40 ods. 3 a 4 Občianskeho zákonníka, kdežto pri zaručenom elektronickom podpise vďaka prijatej „fikcii pravosti“ ustanovenej v § 40 ods. 4 druhá veta Občianskeho zákonníka („písomná forma je zachovaná vždy, ak právny úkon urobený elektronickými prostriedkami je podpísaný zaručeným elektronickým podpisom“) toto nie je nutné a uvedené ustanovenie zrovnoprávňuje zaručený elektronický podpis s podpisom vlastnoručným.

Elektronický podpis by mal umožniť aj komunikáciu prekračujúcu hranice Slovenskej republiky. Na tento účel je potrebné zabezpečiť, aby slovenské elektronické podpisy mali medzinárodnú platnosť. V súlade s bodom 11 úvodných ustanovení a  čl. 3 ods. 2 smernice sa v zákone zachováva forma akreditácie, zameraná na zvyšovanie úrovne poskytovania kvalifikovaných certifikačných služieb a založená na  dobrovoľnosti poskytovateľov kvalifikovaných certifikačných služieb ďalej rozvíjať svoje (aj cezhraničné) služby na takú úroveň dôvery, bezpečnosti a kvality, akú vyžaduje rozvíjajúci sa trh. Je iba na vôli  poskytovateľov kvalifikovaných certifikačných služieb, či budú dodržiavať ustanovené akreditačné postupy, rozvíjať najlepšie pracovné metódy a v konečnom dôsledku z nich mať prospech.

Novo sa upravuje uznávanie certifikátov vydaných v zahraničí čím sa § 17 zákona stáva plne kompatibilným s čl. 7 Smernice 1999/93/EC.

     Ďalšou zmenou je ustanovenie  povinnosti akreditovanej certifikačnej autority zasielať úradu zoznamy vydaných kvalifikovaných certifikátov, zoznamy zrušených kvalifikovaných certifikátov a zoznamy vydaných časových pečiatok. Zavádza sa povinné poistenie zodpovednosti za škodu akreditovaných certifikačných autorít. Terminologicky  presnejšie sa vymedzujú niektoré pojmy a zavádzajú nové pojmy, ktorých prijatie a podrobnejšie vymedzenie vyplynulo z uplatňovania súčasne platného zákona o elektronickom podpise v praxi.

Väčšie rozšírenie zaručeného elektronického podpisu je závislé predovšetkým od pripravenosti štátnej a verejnej správy poskytovať elektronické služby občanom a podnikateľskej sfére. Prvou rozsiahlejšou aplikáciou, ktorá umožnila použitie zaručeného elektronického podpisu bolo podávanie daňových priznaní. V súčasnosti sa pripravujú agendy orgánov štátnej správy, ktoré počítajú s využitím zaručeného elektronického podpisu. K nim patria, okrem už uvedenej prevádzky daňovej agendy aj ďalšie, ako napr. plne elektronické colné vybavovanie, agendy Ministerstva vnútra SR (register obyvateľstva a iné), kataster nehnuteľností, poisťovne, vydávanie cestovných dokladov, agenda priemyselného vlastníctva a ďalšie.  Vo veľkej miere je to dôsledkom vplyvu legislatívy EÚ, vyžadujúcej umožnenie používania elektronickej komunikácie v nadväznosti na programy eEurope, lisabonskú iniciatívu, IDA (Interchange of data between Administration) a pod., k plneniu ktorých sa prihlásila aj Slovenská republika. 

Predkladaný návrh zachováva členenie súčasne platného zákona o elektronickom podpise, ktorý je dostatočne podrobný na vybudovanie potrebnej štruktúry, pričom pre technické postupy a usmernenia, ktoré si vyžadujú detailnejšiu úpravu prípadne častejšie zmeny splnomocňuje úrad na vydanie vykonávacích právnych predpisov.

Návrh novely zákona o elektronickom podpise je treťou novelou zákona  K prvej priamej novele zákona o elektronickom podpise došlo prijatím zákona č. 679/2004, ktorým sa menil a dopĺňal zákon č. 511/1992 Zb. o správe daní a poplatkov a o zmenách v sústave finančných orgánov. Touto novelou bol do zákona doplnený iba nový pojem „prenos pomocou elektronických prostriedkov“. Uvedený pojem však obsahovo ani vecne nesúvisí s problematikou a obsahom zákona o elektronickom podpise, preto sa v tomto predkladanom návrhu novely zákona navrhuje jeho vypustenie. K druhej priamej novele zákona došlo prijatím zákona č. 25/2006 Z. z., ktorý nekoncepčne zaviedol do § 5 ods. 2 výnimku z § 5 ods. 1 z obligatórneho používanie zaručeného elektronického podpisu pri styku s orgánmi verejnej moci. Predkladanou novelou sa však navrhuje vypustenie tohto exaktného ustanovenia a preto sa navrhuje vypustenie čl. II zákona č. 25/2006 Z. z. o verejnom obstarávaní.

        V rámci posudzovania návrhu zákona je konštatovaná kompatibilita  s právom Európskych spoločenstiev. 

        Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, zákonmi Slovenskej republiky, ako aj s príslušnými medzinárodnými zmluvami a inými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná.  

DOLOŽKA ZLUČITEĽNOSTI
návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev
a právom  Európskej únie

1.	Navrhovateľ zákona: 

Vláda Slovenskej republiky

2.   Názov návrhu zákona:

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 215/2002 Z. z. o elektronickom podpise a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č.  679/2004 Z. z.

2.	Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:

Návrh zákona svojou problematikou nepatrí medzi prioritné oblasti upravené v článku 70 Európskej dohody o pridružení. Z uznesenia vlády Slovenskej republiky č. 253 zo 
6. apríla 2005 k návrhu na určenie gestorských ústredných orgánov štátnej správy, zodpovedných za transpozíciu smerníc a vypracovanie tabuliek zhody  k návrhom všeobecne záväzných právnych predpisov nevyplývajú pre oblasť upravovanú týmto návrhom zákona záväzky pre Slovenskú republiku. 
Záväzky Slovenskej republiky v danej oblasti vyplývajú zo Zmluvy o pristúpení k Európskej únii 2003. 
Návrh zákona je zahrnutý do Plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2006.

4 . Problematika návrhu právneho predpisu:

a) je upravená v práve Európskych spoločenstiev
b) nie je upravená v  práve Európskej únie,

Smernice upravujúce oblasť elektronického podpisu:

•	Smernica 1999/93/ES Európskeho parlamentu a Rady z 13. decembra 1999 o rámci spoločenstva pre elektronické podpisy.

Rozhodnutia Komisie:

•	Rozhodnutie Komisie č. 2000/709/ES zo 6.novembra 2000 o minimálnych kritériách, ktoré musia členské štáty zohľadniť pri menovaní subjektov podľa článku 3 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady z 13. decembra 1999 o rámci spoločenstva pre elektronické podpisy,
•	Rozhodnutie Komisie č. 2003/511/ES zo 14.júla 2003 o zverejnení referenčných čísel pre všeobecne uznané normy na produkty pre elektronické podpisy podľa smernice 1999/93/ES Európskeho parlamentu a Rady.

Vzhľadom na to, že existuje priama právna úprava problematiky návrhu zákona v sekundárnom práve Európskeho spoločenstva, predkladá sa tabuľka zhody.

5.  Stupeň zlučiteľnosti návrhu právneho predpisu s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie:
	
	a) úplná

6.	Gestor:

      Ministerstvo hospodárstva SR a Národný bezpečnostný úrad SR

7.	Účasť expertov pri príprave návrhu právneho predpisu a  ich stanovisko k zlučiteľnosti návrhu právneho predpisu s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie (špecifikácia úrovne a spôsobu expertnej účasti, napr. konzultácie a pod.):

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon o elektronickom podpise sa pripravoval v pracovných skupinách, v ktorých boli zastúpení aj externí členovia z vybraných rezortov,  zástupcovia akademickej obce, špičkoví odborníci z oblasti informatiky, audítori, zástupcovia certifikačných autorít a akreditovaných certifikačných autorít, ako aj zástupcovia iných orgánov a inštitúcií zaoberajúcimi sa problematikou elektronického podpisu.

Doložka finančných, ekonomických, environmentálnych vplyvov a vplyvov na zamestnanosť

1.	Odhad dopadov na verejné financie

Navrhovaný zákon nebude mať dopad na verejné financie. V súvislosti s požiadavkami a nárokmi, ktoré boli schválené zákonom č. 215/2002 Z.z., však predkladateľ naďalej trvá na doplnení personálnych stavov o 17 zamestnancov. Táto požiadavka nevyplýva priamo z obsahu predloženého návrhu zákona. Reaguje sa ňou na nedostatok pracovníkov, ktorý pretrváva od prijatia zákona č.215/2002 Z.z., v ktorého dôvodovej správe bolo uvedené, že  zabezpečenie činnosti úradu (NBÚ) v oblasti elektronického podpisu si vyžiada 65 pracovníkov. Následne po prijatí zákona,  v čase konštituovania sekcie elektronického podpisu NBÚ v roku 2002 bolo  na zabezpečenie činnosti úradu (NBÚ) v oblasti elektronického podpisu schválených 50 pracovníkov. Tento nenaplnený stav pracovníkov pretrváva do súčasnosti, pričom nedostatok pracovníkov musí byť riešený nadčasmi a neprípustnou kumuláciou funkcií v rozpore s bezpečnostnými pravidlami pre prevádzku.

2.	Odhad dopadov na obyvateľov, hospodárenie podnikateľskej sféry a iných právnických osôb

Zavádzanie elektronických agend a s ním súvisiace elektronické podania a úkony uskutočnené elektronickými prostriedkami prinášajú so sebou nesporné výhody. Okrem časovej úspory pre občanov a možnosti uskutočniť úkon či podanie v ktorúkoľvek hodinu bez viazanosti na stránkové hodiny daného úradu, prináša so sebou aj ekonomické výhody. Akékoľvek čísla o úspešnom zavádzaní e-governmentu zostanú iba v polohe proklamácie, pokiaľ efekt z neho nepocítia samotní občania v tom, že budú môcť svoje záležitosti na úradoch vybaviť lacnejšie, rýchlejšie a jednoduchšie.

3.	Odhad dopadov na životné prostredie

Navrhovaný zákon nebude mať negatívny dopad na životné prostredie na miestnej, regionálnej ani celoslovenskej úrovni.

4.	Odhad dopadov na zamestnanosť

Navrhovaný zákon nepredpokladá dopad na zamestnanosť.

5.	Analýza vplyvov na podnikateľské prostredie

Navrhovaný zákon predpokladá pozitívny dopad na podnikateľské prostredie. Predpokladá sa najmä väčší dopyt po akreditovaných certifikačných službách, čo môže pozitívne ovplyvniť zvýšenie počtu podnikateľských subjektov, ktorí budú poskytovať akreditované certifikačné služby (tzv. akreditované certifikačné autority). Predpokladá sa taktiež zvýšený dopyt po kvalifikovaných certifikátoch, čo v podobe nárastu obratov a zisku pozitívne ovplyvní podnikateľské subjekty podnikajúce v tejto oblasti.

Osobitná časť

K bodu 1
Navrhuje sa presnejšie upraviť vymedzenie predmetu zákona a vypustenie odsekov 2 a 3, ktoré upravovali negatívne vymedzenie predmetu zákona, teda oblasti, na ktoré sa tento zákon nevzťahuje. Vypustením odseku 2 sa umožňuje používanie elektronického podpisu aj pre utajované skutočnosti za podmienky dodržania ustanovení príslušných právnych predpisov, najmä zákona č.215/2004 Z. z. o ochrane utajovaných skutočností a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Vypustenie odseku 3 vyplynulo zo zmien iných ustanovení zákona. 

K bodom 2 a 3
Ide o legislatívnotechnické upresnenie pojmov, ako to vyplynulo z požiadaviek praxe. 
Vypúšťa sa pojem „prenos pomocou elektronických prostriedkov“, ktorý bol do zákona o elektronickom podpise doplnený  pod písm. y) zákonom č. 679/2004, ktorým sa menil a dopĺňal zákon č. 511/1992 Zb. o správe daní a poplatkov a o zmenách v sústave finančných orgánov. Uvedený pojem obsahovo ani vecne  nesúvisí s problematikou a obsahom zákona o elektronickom podpise a nahrádza sa preto novým pojmom „certifikačná cesta“. 
Ďalej sa zavádza pojem „koreňový certifikát“. Zavedenie tohto pojmu si vyžiadalo jeho používanie v praxi. Pri overovaní kvalifikovaného certifikátu podpisovateľa, je zvolený model, kedy overovateľ nepozná podpisovateľa ale dôveruje autorite, ktorá vydáva certifikáty pre akreditované certifikačné autority. Certifikáty vydávané pre akreditované certifikačné autority sú overované na základe koreňového certifikátu. Aby bolo možné overenie platnosti a dôvery v podpisovateľov certifikát, je potrebné zostaviť jednoznačnú certifikačnú cestu ku koreňovému certifikátu, ktorému overovateľ dôveruje. Bežne je možné zostaviť certifikačné cesty od jedného certifikátu podpisovateľa ku rôznym koreňovým certifikátom ale len certifikačná cesta zostavená ku množine legislatívou deklarovaných koreňových certifikátov sa považuje za správnu pri overení kvalifikovaných certifikátov podľa slovenskej legislatívy.
Dopĺňa sa vymedzenie nových pojmov, ktoré zákon neskôr vo svojich ustanoveniach používa, avšak zatiaľ neboli v právnom poriadku  definované. Zavádza sa do zákona pojem „elektronická podateľňa“ , pretože tento pojem v ňom doposiaľ chýba napriek tomu, že už je   zavedený vo vykonávacom predpise, ktorý upravuje používanie elektronických dokumentov podpísaných zaručeným elektronickým podpisom v administratívnom styku orgánov verejnej moci.
Vzhľadom na charakter zákona sa do nášho právneho poriadku zavádzajú a vymedzujú niektoré pojmy a inštitúty z oblasti kryptológie, informatiky a informačnej spoločnosti. Keďže pre viaceré z nich neexistuje zaužívaný slovenský ekvivalent, zákon používa medzinárodnú odbornú terminológiu. Pri vytváraní pojmového aparátu vychádza zákon zo Smernice 1999/93/EC, návrhu vzorového zákona o elektronickom podpise UNCITRAL a z európskych noriem a štandardov.

K bodu 4
Vzhľadom na všeobecne uznávané normy pre elektronické podpisy, ktorých referenčné čísla zverejnil Výbor pre elektronický podpis (výbor v zmysle čl. 9 Smernice 1999/93/EC) sa dopĺňa požiadavka na podpisovú politiku.

K bodu 5
Pri overovaní kvalifikovaných certifikátov je potrebné poznať celý reťazec certifikátov verejného kľúča a to kvalifikovaný certifikát verejného kľúča podpisovateľa, kvalifikovaný certifikát verejného kľúča kvalifikovanej certifikačnej autority a kvalifikovaný certifikát verejného kľúča úradu, či všetky certifikáty v certifikačnej ceste.
Overovateľ overuje zaručený elektronický podpis prostriedkami na overovanie elektronického podpisu využitím podpísaného elektronického dokumentu a verejného kľúča patriaceho udávanému podpisovateľovi. Overenie zaručeného elektronického podpisu znamená overenie, či zaručený elektronický podpis spĺňa formálne požiadavky (schválené formáty dokumentov a podpisov) a či je platný. Pri overovaní zaručeného elektronického podpisu overovateľ na základe kvalifikovaného certifikátu verejného kľúča overí, či verejný kľúč na overenie zaručeného elektronického podpisu patrí podpisovateľovi.. Na to, aby mohla byť hodnoverne a bezpečne overená platnosť zaručeného elektronického podpisu v Slovenskej republike je potrebné poznať úplnú informáciu o kvalifikovanom certifikáte verejného kľúča podpisovateľa, úplnú informáciu o kvalifikovanom certifikáte kvalifikovanej certifikačnej autority a úplnú informáciu o kvalifikovanom certifikáte úradu. Potrebné je teda poznať celý reťazec certifikátov verejného kľúča a to kvalifikovaný certifikát verejného kľúča podpisovateľa, kvalifikovaný certifikát verejného kľúča kvalifikovanej certifikačnej autority a kvalifikovaný certifikát verejného kľúča úradu. Predpokladom je, že kvalifikovaný certifikát používateľovi vydala hodnoverná inštitúcia (kvalifikovaná certifikačná autorita) a preto je znalosť jej certifikátu verejného kľúča pre overenie podpisu nevyhnutná. V hierarchii infraštruktúry verejného kľúča je kvalifikovanej certifikačnej autorite nadradená koreňová certifikačná autorita, ktorou je úrad, a preto treba overiť ešte aj certifikát verejného kľúča úradu, teda certifikát, za ktorý ručí štát. Ak by ktorýkoľvek z týchto certifikátov nebol platný, prípadne bol zrušený,   nebolo by možné overovaný podpis považovať za hodnoverný a nebolo by možné spoliehať sa na jeho platnosť v právnych úkonoch. Postup overovania zaručeného elektronického podpisu upravuje vyhláška NBÚ.

K bodu 6
Ide o zmenu, ktorá vyplynula z požiadaviek praxe. Navrhuje sa vypustiť exaktné ustanovenie o povinnosti používania zaručeného elektronického podpisu v styku s verejnou mocou. Zrušením pôvodného ustanovenia zákona v znení „ak možno v styku s verejnou používať elektronický podpis, tento elektronický podpis musí byť zaručeným elektronickým podpisom“ sa umožňuje orgánom verejnej moci na  niektoré menej závažné agendy používať aj „obyčajný“ elektronický podpis podľa § 3 zákona.
Nové znenie § 5 ods. 1 je transpozíciou čl. 3 ods. 7 Smernice 1999/93/EC, ktorý umožňuje členským štátom, aby používanie elektronického podpisu vo verejnom sektore podmienili splnením ďalších možných požiadaviek. 

K bodu 7
	Na základe zmeny uskutočnenej bodom 6 sa výnimka z obligatórneho používania zaručeného elektronického podpisu v styku s verejnou mocou (výnimka uvedená v § 5 ods.2 v znení: „Ustanovenie odseku 1 sa nevzťahuje na použitie elektronického podpisu  pre účely verejného obstarávania“), ktorá bola do zákona zavedená zákonom č. 25/2006 Z.z. stala nadbytočnou.

K bodu 8
Zmena upresňuje úlohy úradu ako to vyplynulo z praktického uplatňovania zákona. Úradu sa ustanovuje možnosť poskytovať akreditované certifikačné služby Ministerstvu vnútra Slovenskej republiky, Ministerstvu obrany Slovenskej republiky, Ministerstvu spravodlivosti Slovenskej republiky a Slovenskej informačnej službe  vzhľadom na  špecifický charakter niektorých činností, ktoré zabezpečujú. Poskytovanie akreditovaných certifikačných služieb bude viazané na požiadanie oprávneného rezortu z dôvodu hospodárneho využívania rozpočtových prostriedkov úradu a bude limitované množstvom zakúpených licencií od výrobcov softvéru.

K bodu 9
Ide o legislatívnotechnickú úpravu, ako to vyplynulo z odseku 10 úvodnej časti smernice,  z praktickej aplikácie zákona, ako aj vzhľadom na doplnenie § 10 ods. 2 písm. e).

K bodu 10
Dopĺňa sa nové písmeno e), ktoré ustanovuje povinnosť akreditovanej certifikačnej autority zasielať úradu zoznamy vydaných kvalifikovaných certifikátov, zoznamy zrušených kvalifikovaných certifikátov a zoznam vydaných časových pečiatok. Cieľom tohto ustanovenia je archivácia predmetných zoznamov úradom za účelom možného overenia platnosti kvalifikovaných certifikátov v danom čase, v prípade ak by zanikla alebo ukončila svoju činnosť akreditovaná certifikačná autorita.

K bodu 11
Zmena ustanovenia zjednodušuje podmienky a postupy pri uznávaní zahraničných certifikátov a plne harmonizuje právnu úpravu v oblasti uznávanie zahraničných certifikátov pre elektronický podpis s právom Európskeho spoločenstva.

K bodu 12
V súlade s čl. 6 Smernice poskytovateľ certifikačných služieb (certifikačná autorita)) zodpovedá za škodu spôsobenú každému subjektu, ktorý sa odôvodnene spoľahol na jeho certifikát, pokiaľ sa nepreukáže že tento podpisovateľ konal nedbanlivo. Za účelom lepšej vymožiteľnosti práva, najmä práva na náhradu škody, sa navrhuje doplniť nový odsek, ktorý ustanovuje povinnosť kvalifikovanej certifikačnej autority poistiť sa alebo majetkovo zabezpečiť na sumu minimálne 1 000 000 Sk.

K bodu 13
Zavádza sa lehota na rozhodnutie žiadosti o certifikáciu bezpečných produktov pre elektronický podpis, ktorá v doterajšom zákone nebola ustanovená a ktorej absencia spôsobovala procesné problémy pri rozhodovaní úradu.

K bodu 14
Čl. VII zákona č. 215/2002 Z.z. sa menil zákon č. 145/1995 Z.z. o správnych poplatkoch v znení neskorších predpisov, ktorý do Sadzobníka správnych poplatkov doplnil XX. časť týkajúcu sa elektronického podpisu. V položke 268 sa stanovil správny poplatok za podanie žiadosti o uznanie zhody technických prostriedkov na vyhotovenie a overenie elektronického podpisu. V texte zákona však chýbal odkaz na zákon o správnych poplatkoch, ktorý sa týmto návrhom dopĺňa.

K bodu 15
Ustanovuje sa povinnosť orgánom verejnej moci oznámiť úradu elektronickú adresu svojej elektronickej podateľne. V prípade malého objemu elektronickej komunikácie prostredníctvom zaručeného elektronického podpisu sa umožňuje zabezpečiť príjem a odosielanie predmetných elektronických dokumentov prostredníctvom elektronickej podateľne iného orgánu verejnej moci, resp. spoločnej elektronickej podateľne viacerých orgánov verejnej moci.
Zároveň sa v súvislosti s bodom 2 a bodom 7 navrhuje zrušenie uvedených ustanovení.

K bodu 16
V súlade s čl. 3a Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky sa k zákonu dopĺňa transpozičný odkaz, v ktorom je úplný názov a číslo transponovaného právneho aktu Európskeho parlamentu a Rady.

K čl. II
Navrhuje sa dátum účinnosti novej právnej úpravy od 1. júla 2006, vzhľadom na naliehavú  potrebu aplikácie zákona v praxi a predpokladanú dĺžku trvania legislatívneho procesu.