Príloha č. 2
SMERNICE PRE PREVENCIU KRIMINALITY
(Príloha návrhu rezolúcie OSN E/CN.15/2002/14)*

I. Úvod
1. Je preukázané, že dobre naplánované stratégie prevencie kriminality nielenže predchádzajú kriminalite a viktimizácii, ale podporujú aj bezpečnosť komunity a prispievajú k trvalo udržateľnému rozvoju krajín. Efektívna, zodpovedná prevencia kriminality zvyšuje kvalitu života všetkých obyvateľov. Prináša dlhodobý úžitok v zmysle znižovania nákladov súvisiacich s oficiálnym systémom trestnej justície, ako aj ostatných spoločenských nákladov súvisiacich s kriminalitou. Prevencia kriminality ponúka príležitosti na humánnejší a nákladovo efektívnejší prístup k problémom kriminality. Tieto smernice načrtávajú nevyhnutné predpoklady efektívnej prevencie kriminality.
II. Koncepčný rámec 
2. Všetky úrovne štátnej moci sú zodpovedné za vytvorenie, udržiavanie a podporovanie podmienok, v rámci ktorých príslušné inštitúcie štátnej správy a všetky zložky občianskej spoločnosti vrátane súkromného sektora môžu lepšie plniť svoju úlohu v prevencii kriminality.
3. Pre potreby tejto smernice sa pod prevenciou kriminality rozumejú stratégie a opatrenia, ktoré sa snažia znížiť riziko výskytu trestných činov a ich potenciálnych škodlivých účinkov na jednotlivcov a spoločnosť vrátane strachu z kriminality prostredníctvom intervencií zameraných na ich rôznorodé príčiny. Presadzovanie zákonov, ukladanie trestov a nápravných opatrení, aj keď má preventívnu funkciu, je mimo pôsobnosti týchto smerníc, lebo je komplexne pokryté inými nástrojmi OSN.
4. Tieto smernice sa zaoberajú kriminalitou a jej účinkami na obete a spoločnosť a berú do úvahy rastúcu internacionalizáciu trestných činností.
5. Zapojenie komunity, spolupráca a partnerstvo predstavujú dôležité prvky pojmu prevencie kriminality definovaného v týchto smerniciach. Hoci termín „komunita“ je možné definovať rôznymi spôsobmi, jeho podstatou v tomto kontexte je zapojenie občianskej spoločnosti na miestnej úrovni.
6. Prevencia kriminality zahrnuje širokú škálu prístupov, najmä tých, ktoré:
a)	podporujú blahobyt ľudí a nabádajú k prosociálnemu správaniu prostredníctvom sociálnych, ekonomických, zdravotníckych a výchovno-vzdelávacích opatrení, s osobitným dôrazom na deti a mládež a so zameraním sa na rizikové a ochranné faktory súvisiace s kriminalitou a viktimizáciou (prevencia prostredníctvom sociálneho rozvoja, resp. sociálna prevencia kriminality);
b)	v obytných zónach menia podmienky, ktoré majú vplyv na páchanie trestných činov, viktimizáciu a nedostatok bezpečnosti v dôsledku kriminality, pričom sa opierajú o iniciatívy, odborné schopnosti a angažovanosť členov komunity (miestna prevencia kriminality);
c)	predchádzajú výskytu trestných činov redukovaním príležitostí, zvyšovaním rizika prichytenia pri čine a minimalizáciou prospechu, ako aj prostredníctvom navrhovania prostredia a poskytovania pomoci a informácií potenciálnym a aktuálnym obetiam (situačná prevencia kriminality);
d)	predchádzajú recidíve trestnej činnosti prostredníctvom poskytovania pomoci pri reintegrácii páchateľov do spoločnosti a iných preventívnych mechanizmov (programy reintegrácie).
III. Hlavné princípy
Úloha štátu
7. Všetky úrovne štátnej správy majú zohrávať vedúcu úlohu pri rozvíjaní efektívnych a humánnych stratégií prevencie kriminality a pri vytváraní a udržiavaní inštitucionálnych rámcov na ich realizáciu a priebežnú aktualizáciu.
Sociálno-ekonomický rozvoj a prevencia kriminality
8. Činitele prevencie kriminality je potrebné začleniť do všetkých príslušných sociálnych a hospodárskych politík a programov vrátane tých, ktoré sa zaoberajú zamestnanosťou, výchovou a vzdelávaním, zdravotníctvom, bytovou výstavbou a urbanistickým plánovaním, chudobou, spoločenskou marginalizáciou a vylúčením. Osobitný dôraz je potrebné klásť na ohrozené komunity, rodiny, deti a mládež.
Spolupráca/partnerstvá
9. Spolupráca/partnerstvá majú byť neoddeliteľnou súčasťou efektívnej prevencie kriminality vzhľadom na rôznorodosť charakteru a príčin kriminality a odborných spôsobilostí a funkcií, ktoré sa vyžadujú na ich riešenie. Patria sem partnerstvá medzi ministerstvami, orgánmi štátnej správy, obecnými organizáciami, mimovládnymi organizáciami, podnikateľským sektorom a súkromnými osobami.
Trvalá udržateľnosť/ zodpovednosť
	10. Prevencia kriminality si vyžaduje primerané zdroje vrátane finančných prostriedkov na štruktúry a činnosti, aby bola trvalo udržateľná. Mala by existovať jednoznačná zodpovednosť za financovanie, realizáciu a hodnotenie a za dosiahnutie plánovaných výsledkov.
Poznatková základňa
	11. Stratégie, zásady politiky, programy a opatrenia prevencie kriminality majú byť založené na širokej multidisciplinárnej báze poznatkov o problémoch kriminality, ich zložitých príčinách a o sľubných a osvedčených praktických postupoch.
Ľudské práva/zákonnosť/právna kultúra
	12. Vo všetkých aspektoch prevencie kriminality sa musí rešpektovať zákonnosť a ľudské práva, uznané v medzinárodných právnych nástrojoch, ktorých zmluvnými stranami sú členské štáty. V prevencii kriminality je potrebné aktívne presadzovať právnu kultúru.
Vzájomná previazanosť
	13. Analýzy kriminality a stratégie národnej prevencie kriminality majú podľa potreby zohľadňovať previazanosť medzi problémami kriminality na miestnej úrovni a medzinárodným organizovaným zločinom.
Diferenciácia
	14. Stratégie prevencie kriminality majú podľa potreby venovať náležitú pozornosť rozdielnym potrebám mužov a žien a brať do úvahy osobitné potreby zraniteľných členov spoločnosti.
IV.	Organizácia, metódy a prístupy
	15. Uznávajúc, že každý štát má vlastnú štruktúru štátnej správy, táto časť vysvetľuje nástroje a metodológie, ktoré by mali štátna moc a všetky zložky občianskej spoločnosti zohľadňovať pri tvorbe stratégií prevencie kriminality a redukcie viktimizácie. Vychádzajú pritom z medzinárodnej osvedčenej praxe.
Zapojenie komunity
	16. V niektorých ďalej uvedených oblastiach majú primárnu zodpovednosť vlády. Avšak podstatnou súčasťou efektívnej prevencie kriminality je aktívna účasť komunít a ostatných zložiek občianskej spoločnosti. Najmä komunity majú zohrávať dôležitú úlohu pri určovaní priorít prevencie kriminality, jej realizácii a vyhodnocovaní a pri pomoci v hľadaní stabilných zdrojov.
A. Organizácia
Štruktúry štátnej správy
	17. Vlády by mali začleniť prevenciu ako trvalú súčasť svojich štruktúr a programov kontroly kriminality a zabezpečiť, aby existovali jasné povinnosti a ciele za účelom organizácie prevencie kriminality, okrem iného, prostredníctvom:
(a)	zriadenia odborne fundovaných centier alebo ústredných pracovísk, vybavených potrebnými prostriedkami;
(b)	prijatia plánu prevencie kriminality s jasnými prioritami a cieľmi;
(c)	stanovenia vzťahov a koordinácie medzi príslušnými štátnymi orgánmi alebo rezortmi;
(d)	podporovania partnerstiev s mimovládnymi organizáciami, s podnikateľským, súkromným a odborným sektorom a komunitou;
(e)	získania aktívnej účasti verejnosti na prevencii kriminality informovaním verejnosti o potrebách, možnostiach riešenia a zástoji verejnosti.
Odborná príprava
	18. Vlády by mali podporovať rozvoj odborných spôsobilostí pre prevenciu kriminality prostredníctvom:
(a)	zabezpečenia odborného rastu pre kompetentných zamestnancov príslušných orgánov;
(b)	nabádania univerzít, vysokých škôl a iných vzdelávacích inštitúcií, aby v spolupráci s odborníkmi z praxe ponúkali základné a nadstavbové kurzy;
(c)	spolupráce s výchovno-vzdelávacím a odborným sektorom s cieľom zabezpečiť priznávanie osvedčení o odbornej spôsobilosti;
(d)	podporovania komunít pri vytváraní kapacít pre riešenie vlastných potrieb.
Podporovanie partnerstiev
	19. Vlády a všetky zložky občianskej spoločnosti by mali, kde je to vhodné, podporovať princíp partnerstva a podľa možností:
(a)	šíriť informácie o význame tohto princípu a o skladbe úspešných partnerstiev, ako aj o potrebe definovania jasných a transparentných funkcií jednotlivých partnerov;
(b)	podporovať vytváranie partnerstiev na rôznych úrovniach a vo všetkých sektoroch;
(c)	uľahčovať ich efektívne fungovanie.
Udržateľnosť
	20. Vlády a ostatné orgány poskytujúce finančné prostriedky by mali vynaložiť všetko úsilie na dosiahnutie udržateľnosti preukázateľne efektívnych programov a iniciatív zameraných na prevenciu kriminality, okrem iného, prostredníctvom:
(a)	preskúmania prideľovania prostriedkov, s cieľom vytvorenia a udržania primeranej rovnováhy medzi prevenciou kriminality a trestnou justíciou a ostatnými systémami, aby sa dosiahla vyššia efektívnosť prevencie kriminality a prevencie viktimizácie;
(b)	ustanovenia jasnej zodpovednosti za financovanie, tvorbu programov a koordinovanie iniciatív v prevencii kriminality;
(c)	podporovania zainteresovanosti komunity na udržateľnosti.
B. Metódy
Poznatková základňa
	21. Vlády a/alebo občianska spoločnosť by mali podľa potreby podporovať prevenciu kriminality založenú na poznatkoch okrem iného prostredníctvom:
(a)	poskytovania informácií, ktoré sú pre komunity nevyhnutné pri riešení problémov kriminality;
(b)	podporovania tvorby užitočných a prakticky použiteľných poznatkov, ktoré sú vedecky spoľahlivé a platné;
(c)	podporovania systemizácie a syntézy poznatkov, identifikácie a odstraňovania nedostatkov v poznatkovej základni;
(d)	výmeny týchto poznatkov podľa potreby, najmä medzi výskumnými pracovníkmi, tvorcami politiky, pedagógmi, odbornými pracovníkmi z ostatných relevantných sektorov a širšou verejnosťou;
(e)	uplatňovania týchto poznatkov pri napodobňovaní úspešných intervencií, rozvíjania nových iniciatív a anticipácie nových problémov kriminality a príležitostí pre prevenciu;
(f)	zriadenia informačných systémov, ktoré majú pomôcť efektívnejšie riadiť prevenciu kriminality, ktorých súčasťou sú pravidelné prieskumy viktimizácie a trestnej činnosti;
(g)	presadzovania uplatňovania týchto údajov za účelom redukcie opakovanej viktimizácie, recidívy trestnej činnosti a riešenia oblastí s vysokou mierou kriminality.
Plánovanie intervencií
	22. Plánovanie intervencií má podporiť proces, ktorý zahrnuje:
(a)	systematickú analýzu problémov kriminality, ich príčin, rizikových faktorov a dôsledkov, najmä na miestnej úrovni;
(b)	plán, ktorý sa opiera o najvhodnejší prístup a prispôsobuje zásahy špecifickému miestnemu problému a kontextu;
(c)	plán realizácie pre výkon primeraných zásahov, ktoré sú účinné, efektívne a udržateľné;
(d)	mobilizáciu subjektov schopných riešiť príčiny;
(e)	monitorovanie a vyhodnocovanie.
Vyhodnocovanie
	23. Vlády a ostatné orgány poskytujúce finančné prostriedky a tie, ktoré sú zapojené do rozvoja a realizácie programov, by mali:
(a)	uskutočňovať krátkodobé a dlhodobé vyhodnocovanie, aby dôkladne preskúmali, čo funguje, kde a prečo;
(b)	vykonávať analýzy ekonomickej efektívnosti;
(c)	vyhodnocovať, do akej miery a ktorá aktivita vedie k zníženiu miery kriminality a viktimizácie, závažnosti trestnej činnosti a strachu z kriminality;
(d)	systematicky vyhodnocovať výsledky a vedľajšie efekty aktivity, pozitívne, ako aj negatívne, ako je zníženie miery kriminality alebo stigmatizácia jednotlivcov a/alebo komunít.
C. Prístupy
	24. Táto časť rozvíja sociálne a situačné prístupy prevencie kriminality. Takisto načrtáva prístupy, ktoré by sa mali snažiť sledovať vlády a občianska spoločnosť, aby zabránili organizovanej trestnej činnosti.
Sociálny rozvoj
	25. Vlády by sa mali zaoberať rizikovými faktormi kriminality a viktimizácie prostredníctvom:
(a)	presadzovania ochranných faktorov cez komplexné a nestigmatizujúce programy sociálneho a ekonomického rozvoja vrátane zdravotníctva, vzdelávania, bytovej výstavby a zamestnanosti;
(b)	presadzovania aktivít, ktoré odstraňujú marginalizáciu a vylúčenie;
(c)	presadzovania pozitívneho riešenia konfliktov;
(d)	využívania stratégií vzdelávania a verejnej osvety na posilnenie právnej kultúry a tolerancie pri rešpektovaní kultúrnej identity.
Situačný prístup
	26. Vlády a občianska spoločnosť a kde je to potrebné aj podnikateľský sektor by mali podporovať rozvoj programov situačnej prevencie kriminality, okrem iného prostredníctvom:
(a)	zlepšenia navrhovania prostredia;
(b)	vhodných metód sledovania, ktoré citlivo reagujú na právo na súkromie;
(c)	podpory navrhovania spotrebného tovaru, odolnejšieho voči trestnej činnosti;
(d)	„sťaženia dostupnosti“ cieľa bez toho, aby bola zasiahnutá kvalita zastavaného prostredia alebo sa obmedzil voľný prístup na verejné priestranstvo;
(e)	realizácie stratégií na predchádzanie opakovanej viktimizácii.
Prevencia organizovanej trestnej činnosti
	27. Vlády a občianska spoločnosť by sa mali snažiť analyzovať a postihnúť spojovacie články medzi nadnárodným organizovaným zločinom a národnými a miestnymi problémami kriminality, okrem iného prostredníctvom:
(a)	redukovania existujúcich a potenciálnych príležitostí pre účasť organizovaných zločineckých skupín na nelegálnych trhoch s príjmami z trestnej činnosti prostredníctvom príslušných legislatívnych, administratívnych a iných opatrení;
(b)	rozvíjania opatrení na zabránenie tomu, aby organizované zločinecké skupiny zneužívali verejné súťaže, ktoré vyhlasujú štátne orgány a dotácie a licencie udeľované štátnymi orgánmi na obchodnú činnosť;
(c)	navrhovania stratégií prevencie kriminality, kde je to potrebné, na ochranu spoločensky marginalizovaných skupín, najmä detí a žien, ktoré sú bezbranné voči konaniu organizovaných zločineckých skupín vrátane nezákonného obchodovania s ľuďmi a pašovania migrantov.
V. Medzinárodná spolupráca
Štandardy a normy
	28. Pri presadzovaní medzinárodného postupu v prevencii kriminality sa členské štáty vyzývajú, aby vzali do úvahy medzinárodné nástroje týkajúce sa ľudských práv a prevencie kriminality, ku ktorým pristúpili, ako je Dohovor o právach dieťaťa (rezolúcia Valného zhromaždenia 44/25), Deklarácia o eliminácii násilia voči ženám (rezolúcia 48/104), Smernice OSN pre prevenciu kriminality mladistvých (Rijádske smernice) (rezolúcia 45/112), Deklarácia základných princípov spravodlivosti pre obete trestných činov a zneužitia právomoci (rezolúcia 40/34), Smernice pre spoluprácu a technickú pomoc v oblasti prevencie mestskej kriminality (rezolúcia Hospodárskej a sociálnej rady 1995/9), ako aj Viedenská deklarácia o kriminalite a justícii: reakcia na výzvy 21. storočia (rezolúcia Valného zhromaždenia 55/59) a Dohovor OSN proti nadnárodnému organizovanému zločinu a protokoly k nemu (rezolúcie 55/25 a 55/255).
Technická pomoc
	29. Členské štáty a príslušné medzinárodné organizácie poskytujúce finančné prostriedky by mali poskytovať finančnú a technickú pomoc vrátane budovania kapacít a odborného školenia rozvojovým krajinám a krajinám s transformujúcou sa ekonomikou, komunitám a ostatným relevantným organizáciám na realizáciu efektívnej prevencie kriminality a stratégií pre bezpečnosť komunity na regionálnej, národnej a miestnej úrovni. V tejto súvislosti je potrebné venovať osobitnú pozornosť výskumu a opatreniam na prevenciu kriminality prostredníctvom sociálneho rozvoja.
Budovanie sietí
	30. Členské štáty by mali posilňovať alebo zriadiť medzinárodné, regionálne a národné siete prevencie kriminality za účelom výmeny osvedčených a sľubných praktických postupov, určenia prvkov ich prenosnosti a sprístupňovania takýchto poznatkov komunitám na celom svete.
Spojovacie články medzi nadnárodnou a miestnou kriminalitou
	31. Členské štáty by mali spolupracovať pri analyzovaní a identifikácii spojovacích článkov medzi organizovaným zločinom a národnými a miestnymi problémami kriminality.
Priorita prevencie kriminality
	32. Centrum pre medzinárodnú prevenciu kriminality, sieť pridružených a asociovaných inštitúcií Programu OSN pre prevenciu kriminality a trestnú justíciu a ostatné relevantné subjekty OSN by mali zaradiť prevenciu kriminality medzi svoje priority, ako je definovaná v týchto smerniciach, vytvoriť koordinačný mechanizmus a zostaviť zoznam odborníkov, ktorí vykonajú prieskum potrieb a zabezpečia technické poradenstvo.
	Šírenie
33. Príslušné orgány OSN a ostatné organizácie by mali spolupracovať pri šírení informácií o prevencii kriminality v čo najväčšom počte jazykov za použitia tlače aj elektronických médií.