N á v r h
Z Á K O N
z  ................  2005,
ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 40/1993 Z. z. o štátnom občianstve Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov

Národná rada Slovenskej republiky sa uzniesla na tomto zákone:
 
Čl. I

Zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 40/1993 Z. z. o štátnom občianstve Slovenskej republiky v znení zákona č. 70/1997 Z. z. a zákona č. 515/2003 Z. z. sa mení a dopĺňa takto:
1.	§ 7 a 8 vrátane nadpisu znejú:
“Udelenie
§ 7

(1) Štátne občianstvo Slovenskej republiky možno udeliť žiadateľovi, ktorý nie je štátnym občanom Slovenskej republiky a
a)	má nepretržitý trvalý pobyt4) na území Slovenskej republiky aspoň päť rokov bezprostredne predchádzajúcich podaniu žiadosti,
b)	nebol za uplynulých päť rokov bezprostredne predchádzajúcich podaniu žiadosti právoplatne odsúdený za úmyselný trestný čin,
c)	ktorému nebol súdom uložený trest vyhostenia,5)
d)	proti ktorému nie je vedené trestné stíhanie,6)
e)	proti ktorému nie je vedené vydávacie konanie,7) ani konanie o vykonaní európskeho zatýkacieho rozkazu,8)
f)	proti ktorému nie je vedené konanie o administratívnom vyhostení,9)
g)	proti ktorému nie je vedené konanie o odňatie azylu10) a
h)	ovláda slovenský jazyk v základnom rozsahu; základným rozsahom je schopnosť porozumieť otázke a odpovedať na ňu.

(2) Žiadateľovi, ktorý má na území Slovenskej republiky povolený pobyt, možno udeliť štátne občianstvo bez splnenia podmienok uvedených v odseku 1 písm. a) a h), ak
a)	uzavrel manželstvo so štátnym občanom Slovenskej republiky a žije v tomto manželstve v spoločnej domácnosti na území Slovenskej republiky najmenej tri roky bezprostredne predchádzajúce podaniu žiadosti,
b)	ide o osobu, ktorá sa významne zaslúžila o prínos pre Slovenskú republiku v oblasti ekonomickej, vedeckej, technickej, kultúrnej alebo športovej, 
c)	má na území Slovenskej republiky trvalý pobyt začínajúci najmenej tri roky pred dosiahnutím 18 rokov veku,
d)	je dieťaťom, ktorého jednému z rodičov bolo udelené štátne občianstvo Slovenskej republiky po jeho narodení a pre toto dieťa nepožiadal o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky,
e)	je azylantom,11)
f)	sa narodil na území Slovenskej republiky a má tu trvalý pobyt najmenej tri roky bezprostredne predchádzajúce podaniu žiadosti, 
g)	má na území Slovenskej republiky nepretržitý pobyt najmenej desať rokov a v čase podania žiadosti mu už bolo udelené povolenie na trvalý pobyt, alebo
h)	je bez štátnej príslušnosti a má na území Slovenskej republiky nepretržitý pobyt najmenej tri roky bezprostredne predchádzajúce podaniu žiadosti.

(3) Žiadateľovi, ktorému bolo priznané postavenie zahraničného Slováka,12) možno udeliť štátne občianstvo bez splnenia podmienok uvedených v odseku 1 písm. a) a h), ak má nepretržitý pobyt na území Slovenskej republiky najmenej dva roky bezprostredne predchádzajúce podaniu žiadosti.

(4) Žiadateľovi, ktorému bývalé československé štátne občianstvo zaniklo alebo ktorý stratil československé štátne občianstvo v dôsledku dlhodobej neprítomnosti podľa § 31 a 32 zákonného článku L z roku 1879 o nadobudnutí a strate uhorského štátneho občianstva, alebo uzavretím manželstva podľa § 34 zákonného článku L z roku 1879 o nadobudnutí a strate uhorského štátneho občianstva, alebo podľa § 2 zákona č. 102/1947 Zb. o nadobudnutí a strate československého štátneho občianstva sobášom, alebo podľa § 5 zákona č. 194/1949 Zb. o nadobúdaní a strácaní československého štátneho občianstva, alebo podľa § 13 ods. 1 zákona Slovenskej národnej rady č. 206/1968 Zb. o nadobúdaní a strate štátneho občianstva Slovenskej socialistickej republiky, alebo podľa medzinárodných zmlúv, možno udeliť štátne občianstvo Slovenskej republiky bez splnenia podmienky podľa odseku 1 písm. a).

(5) Žiadateľovi, ktorý bol prepustený zo štátneho zväzku Slovenskej republiky podľa § 14 ods. 1 zákona Slovenskej národnej rady č. 206/1968 Zb. o nadobúdaní a strate štátneho občianstva Slovenskej socialistickej republiky, možno udeliť štátne občianstvo Slovenskej republiky bez splnenia podmienky podľa odseku 1 písm. a).

(6) Bez splnenia podmienky podľa odseku 1 písm. a) sa udelí štátne občianstvo Slovenskej republiky žiadateľovi, ktorý je bývalým občanom Slovenskej republiky a ktorý bol prepustený zo štátneho zväzku Slovenskej republiky podľa tohto zákona, ak o to požiada do troch rokov od prevzatia listiny o prepustení zo štátneho zväzku Slovenskej republiky a predloží doklad, že mu nebolo udelené štátne občianstvo iného štátu.

§ 8

(1) Štátne občianstvo Slovenskej republiky udeľuje Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky (ďalej len “ministerstvo”) na základe písomnej žiadosti. Žiadosť sa podáva osobne na krajskom úrade alebo na zastupiteľskom úrade Slovenskej republiky.

(2) Žiadosť obsahuje
a)	meno, priezvisko, dátum a miesto narodenia žiadateľa,
b)	adresu trvalého pobytu žiadateľa, ak tento zákon neustanovuje inak,
c)	dôvody žiadosti a
d)	dátum a podpis žiadateľa.

(3) Žiadateľ predloží k žiadosti
a)	stručný životopis,
b)	doklad totožnosti,
c)	rodný list,
d)	doklad o osobnom stave, ktorým je sobášny list, právoplatný rozsudok alebo potvrdenie o rozvode manželstva, úmrtný list manžela,
e)	doklad o pobyte na území Slovenskej republiky, a ak ide o bývalého občana, doklad o poslednom trvalom pobyte na území Slovenskej republiky alebo čestné vyhlásenie o tomto pobyte,
f)	doklad o bezúhonnosti nie starší ako šesť mesiacov, ktorým je výpis z registra trestov Slovenskej republiky, a ak ide o žiadateľa podľa § 7 ods. 2 alebo 3, aj výpis z registra trestov štátu, ktorého je štátnym príslušníkom, alebo iný doklad o bezúhonnosti,
g)	listinu o prepustení zo štátneho zväzku Československej republiky, Československej socialistickej republiky, Slovenskej socialistickej republiky alebo Slovenskej republiky alebo naturalizačný certifikát alebo potvrdenie o nadobudnutí štátneho občianstva iného štátu, ak žiadateľ je bývalým občanom,
h)	preukaz zahraničného Slováka, ak má postavenie zahraničného Slováka.

(4) Žiadateľ, ktorý dovŕšil 14 rokov, pri podaní žiadosti vyplní aj dotazník žiadateľa o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky (ďalej len “dotazník žiadateľa”), ktorý vydáva ministerstvo. Dotazník žiadateľa, ktorý nedovŕšil 18 rokov veku, podpisujú aj rodičia žiadateľa. Ak ho podpisuje len jeden z rodičov, je potrebné priložiť súhlas druhého rodiča, ktorého podpis musí byť osvedčený. 

(5) Pri vypĺňaní dotazníka žiadateľa krajský úrad alebo zastupiteľský úrad Slovenskej republiky overuje pohovorom ovládanie slovenského jazyka žiadateľom. Ak ide o žiadateľa s obmedzenou zdravotnou spôsobilosťou, ovládanie slovenského jazyka sa overuje vo forme, v ktorej to jeho zdravotný stav umožňuje.

(6) Krajský úrad si vyžiada od príslušného útvaru Policajného zboru stanovisko k žiadosti a žiadosť s týmto stanoviskom pošle ministerstvu. 

(7) Ak o to žiadateľ požiada, krajský úrad alebo zastupiteľský úrad mu vydá  potvrdenie o podaní žiadosti.

(8) Rodičia a ich maloleté deti, ktoré dovŕšili 14 rokov, žiadajú o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky v samostatných žiadostiach. Maloleté deti do 14 rokov, ktoré ich rodič uviedol vo svojej žiadosti, nadobúdajú štátne občianstvo Slovenskej republiky spolu s rodičom.”.

Poznámky pod čiarou k odkazom 4 až 12 znejú:
“4)  § 34 až 42 zákona č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.
5)   § 57 Trestného zákona.
6)   § 12 ods. 11 Trestného poriadku.
7)	§ 391 a nasl. Trestného poriadku.
8)	Zákon č. 403/2004 Z. z. o európskom zatýkacom rozkaze a o zmene a doplnení niektorých zákonov.
9)   § 56 až 75 zákona č. 48/2002 Z. z. v znení neskorších predpisov.
10) § 15 zákona č. 480/2002 Z. z. o azyle a o zmene a doplnení niektorých zákonov  v znení neskorších predpisov.
11)  § 2 písm. d) zákona č. 480/2002 Z. z. v znení neskorších predpisov.
12)  Zákon č. 70/1997 Z. z. o zahraničných Slovákoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 403/2002 Z. z.”.

2.	Za § 8 sa vkladajú § 8a a 8b, ktoré znejú:
“§ 8a

(1) Ministerstvo si môže vyžiadať od žiadateľa aj ďalšie doklady, ak sú potrebné na rozhodnutie vo veci. Ministerstvo zverejňuje zoznam žiadateľov na svojej internetovej stránke.

(2) Ministerstvo pri rozhodovaní o žiadosti prihliada na verejný záujem, ako aj na stanoviská dotknutých štátnych orgánov a Policajného zboru. Ak ide o žiadateľa podľa § 7 ods. 2 písm. b), ministerstvo si vyžiada vyjadrenie dotknutého štátneho orgánu. Dotknutý štátny orgán vo vyjadrení uvedie dôvody, ktoré opodstatňujú udelenie výnimky z podmienok podľa § 7 ods. 1 písm. a) a h).

(3) Ministerstvo si vyžiada od dotknutého štátneho orgánu oznámenie, či sa proti žiadateľovi vedie trestné stíhanie, vydávacie konanie, konanie o vykonaní európskeho zatýkacieho rozkazu, konanie o jeho administratívnom vyhostení alebo konanie o odňatie azylu. Ak sa takéto konanie proti žiadateľovi vedie, ministerstvo preruší konanie o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky; ministerstvo v konaní pokračuje, len čo sa dozvie o rozhodnutí, ktorým sa trestné stíhanie, vydávacie konanie, konanie o vykonaní európskeho zatýkacieho rozkazu, konanie o administratívnom vyhostení alebo konanie o odňatie azylu skončilo. Toto rozhodnutie je orgán, ktorý ho vydal, povinný oznámiť ministerstvu.

(4) Ak tento zákon neustanovuje inak, ministerstvo konanie zastaví, ak žiadateľ nespĺňa podmienku podľa § 7 ods. 1 písm. a). Rozhodnutie o zastavení konania sa vyznačí v spise a žiadateľ sa o zastavení konania upovedomí.

(5) Ak žiadateľovi zaniklo povolenie na trvalý pobyt,13) ministerstvo konanie zastaví. Rozhodnutie o zastavení konania sa vyznačí v spise a žiadateľ sa o zastavení konania upovedomí.

(6) Ministerstvo rozhodne o žiadosti najneskôr do deviatich mesiacov od doručenia žiadosti ministerstvu. Ak je na rozhodnutie potrebné vyjadrenie iných štátnych orgánov, okrem stanoviska podľa § 8 ods. 6, a rozhodnutie závisí od ich stanoviska, rozhodne najneskôr do jedného roka.

(7) Štátne občianstvo sa nadobúda prevzatím listiny o udelení štátneho občianstva Slovenskej republiky. Listinu o udelení štátneho občianstva odovzdáva krajský úrad alebo zastupiteľský úrad Slovenskej republiky žiadateľovi po zložení sľubu štátneho občana Slovenskej republiky. Zloženie sľubu je podmienkou nadobudnutia štátneho občianstva Slovenskej republiky. Sľub neskladajú deti mladšie ako 14 rokov, osoby s obmedzenou zdravotnou spôsobilosťou, ktorým to ich zdravotný stav neumožňuje, a osoby, ktoré sú pozbavené spôsobilosti na právne úkony. Krajský úrad alebo zastupiteľský úrad urobí záznam o zložení sľubu, ktorý spolu s dokladom o prevzatí listiny o udelení štátneho občianstva Slovenskej republiky pošle ministerstvu a na listine uvedie dátum zloženia sľubu.

(8) Ak si žiadateľ bez vážneho dôvodu neprevezme listinu o udelení štátneho občianstva do šiestich mesiacov po doručení písomnej výzvy, ministerstvo konanie zastaví. Rozhodnutie o zastavení konania sa vyznačí v spise a žiadateľ sa o zastavení konania upovedomí.

(9) Sľub štátneho občana Slovenskej republiky sa skladá do rúk prednostu krajského úradu, veľvyslanca, konzula alebo nimi poverenej osoby a znie: “Sľubujem na svoju česť a svedomie, že budem verný Slovenskej republike, budem dodržiavať Ústavu Slovenskej republiky, jej zákony a iné všeobecne záväzné právne predpisy a riadne plniť všetky povinnosti občana Slovenskej republiky.

(10) Ak ministerstvo štátne občianstvo Slovenskej republiky neudelilo, žiadateľ môže podať novú žiadosť najskôr po uplynutí jedného roka odo dňa nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia o zamietnutí žiadosti.

§ 8b

(1) Štátne občianstvo Slovenskej republiky nevznikne, ak sa po prevzatí listiny o udelení štátneho občianstva Slovenskej republiky preukáže, že doklady, na základe ktorých bola listina vydaná, sú sfalšované, pozmenené alebo vydanie listiny sa dosiahlo trestným činom.

(2) Ministerstvo oznámi skutočnosť podľa odseku 1 žiadateľovi. Ministerstvo zasiela oznámenie o skutočnosti podľa odseku 1 aj obci trvalého pobytu žiadateľa, útvaru Policajného zboru, orgánom vykonávajúcim sociálne, zdravotné, nemocenské a dôchodkové poistenie a daňovému úradu.

(3) Žiadateľ je povinný vrátiť listinu o udelení štátneho občianstva ministerstvu do 30 dní od doručenia oznámenia ministerstva.”.

Poznámka pod čiarou k odkazu 13 znie:
“13)  § 41 zákona č. 48/2002 Z. z.”.

3.	V § 9 ods. 2 sa čiarka za slovom “zväzku” nahrádza bodkou a slová “alebo ak možno dôvodne predpokladať jeho nadobudnutie v prípade jej prepustenia zo štátneho zväzku.” sa vypúšťajú.

4.	V § 9 odseky 5 až 7 znejú:
“(5) Žiadosť sa podáva osobne na krajskom úrade alebo na zastupiteľskom úrade Slovenskej republiky.

(6) Žiadosť obsahuje
a)	meno, priezvisko, dátum a miesto narodenia žiadateľa,
b)	adresu pobytu žiadateľa,
c)	dôvody žiadosti a
d)	dátum a podpis žiadateľa.

(7) Žiadateľ predloží k žiadosti
a)	doklad totožnosti,
b)	rodný list,
c)	doklad o osobnom stave, ktorým je sobášny list, právoplatný rozsudok alebo potvrdenie o rozvode manželstva, úmrtný list manžela,
d)	výpis z registra trestov Slovenskej republiky nie starší ako šesť mesiacov,
e)	prísľub udelenia štátneho občianstva iného štátu alebo doklad o jeho nadobudnutí,
f)	potvrdenie, že žiadateľ nemá nedoplatky na daniach a verejných dávkach v Slovenskej republike.”.

5.	§ 9 sa dopĺňa odsekmi 8 a 9, ktoré znejú:
“(8) Manželia žiadajú o prepustenie zo štátneho zväzku v samostatných žiadostiach. Maloleté deti, ktoré rodič uviedol v žiadosti o prepustenie zo štátneho zväzku Slovenskej republiky, strácajú štátne občianstvo spolu s rodičom.

(9) O prepustení zo štátneho zväzku Slovenskej republiky rozhoduje krajský úrad. Štátne občianstvo sa stráca dňom doručenia listiny o prepustení zo štátneho zväzku Slovenskej republiky.”.

6.	Za druhú časť sa vkladá nová tretia časť, ktorá vrátane nadpisu znie:
“tretia  časť
osvedčovanie  štátneho občianstva Slovenskej republiky 
§ 9a

(1) Štátne občianstvo Slovenskej republiky sa preukazuje
a)	osvedčením o štátnom občianstve Slovenskej republiky,
b)	občianskym preukazom,
c)	cestovným pasom.

(2) Osvedčenie o štátnom občianstve Slovenskej republiky vydáva príslušný krajský úrad na základe písomnej žiadosti.

(3) Žiadosť obsahuje
a)	meno, priezvisko, dátum a miesto narodenia žiadateľa,
b)	adresu pobytu žiadateľa,
c)	dátum a podpis žiadateľa.

(4) Žiadateľ predloží k žiadosti
a)	doklad totožnosti,
b)	rodný list a
c)	doklad o osobnom stave.

(5) Ak sa žiadateľ nenachádza v Ústrednej evidencii nadobudnutia a straty štátneho občianstva Slovenskej republiky, alebo ak sú pochybnosti o jeho štátnom občianstve, krajský úrad požiada ministerstvo o súhlas s vydaním osvedčenia o štátnom občianstve Slovenskej republiky.

(6) Osvedčenie o štátnom občianstve Slovenskej republiky sa vydáva na tlačive, ktoré vydáva ministerstvo. Osvedčenie je platné šesť mesiacov odo dňa vydania. Osvedčenie obsahuje tieto údaje:
a)	meno, priezvisko, dátum a miesto narodenia žiadateľa,
b)	adresu pobytu žiadateľa,
c)	dátum vydania osvedčenia a
d)	odtlačok úradnej pečiatky a podpis oprávnenej osoby.

(7) Osvedčenie o štátnom občianstve Slovenskej republiky stráca platnosť dňom doručenia listiny o prepustení zo štátneho zväzku Slovenskej republiky.

(8) Krajský úrad vedie evidenciu o vydaných osvedčeniach o štátnom občianstve Slovenskej republiky. 

(9) Ak žiadateľ požiada o vydanie osvedčenia o štátnom občianstve Slovenskej republiky vydané v určitej lehote, krajský úrad je povinný vydať mu ho aj opakovane. 

(10) Ak sa po vydaní osvedčenia o štátnom občianstve Slovenskej republiky preukáže, že žiadateľ nie je štátnym občanom Slovenskej republiky, osvedčenie o štátnom občianstve Slovenskej republiky je neplatné odo dňa jeho vydania. Ministerstvo oznámi túto skutočnosť žiadateľovi, ktorý je povinný vydané osvedčenie vrátiť do 30 dní od doručenia oznámenia.”.

Doterajšia tretia časť sa označuje ako štvrtá časť.

7.	§ 11 sa vypúšťa.

8.	V § 14 sa slová “Ministerstva vnútra Slovenskej republiky” nahrádzajú slovom “ministerstva”, slová “štátne orgány, obce” sa nahrádzajú slovami “orgány verejnej moci” a za slovo “povinné” sa vkladajú slová “v určenej lehote”.

9.	§ 15 znie:
 “§ 15

(1) Všeobecný predpis o správnom konaní14)  sa nevzťahuje na lehotu na rozhodnutie o udelení štátneho občianstva Slovenskej republiky podľa § 8a ods. 5. 

(2) Na postup krajského úradu a zastupiteľského úradu Slovenskej republiky pri preberaní žiadosti podľa § 8 sa vzťahuje všeobecný predpis o správnom konaní.14)”.

Poznámka pod čiarou k odkazu 14 znie:
“14) Zákon č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov (úplné znenie č. 138/2004 Z. z.).”.

10.	 Za § 16 sa vkladá § 16a, ktorý znie:
“§ 16a

(1) Za maloleté dieťa podáva žiadosť podľa § 8, 9 a 9a jeho zákonný zástupca alebo opatrovník. V mene osoby, ktorá je rozhodnutím súdu pozbavená spôsobilosti na právne úkony alebo ktorej spôsobilosť na právne úkony je obmedzená, podáva žiadosť podľa § 8, 9  a 9a súdom ustanovený opatrovník.

(2) Ak žiadateľ uvedie v žiadosti podľa § 8 a 9 maloleté dieťa a druhý rodič nepodal žiadosť, je potrebný súhlas druhého rodiča, ktorého podpis musí byť osvedčený.  Súhlas druhého rodiča možno nahradiť právoplatným rozhodnutím súdu. Súhlas sa nevyžaduje, ak druhý rodič je zbavený rodičovských práv, alebo jeho rodičovské práva sú obmedzené, alebo jeho pobyt nie je známy, alebo je pozbavený spôsobilosti na právne úkony, alebo jeho spôsobilosť na právne úkony je obmedzená.

(3) Doklady k žiadosti podľa § 8, 9 a 9a žiadateľ predloží v origináli alebo predloží ich osvedčenú kópiu. Ak žiadateľ predloží doklady v origináli, krajský úrad alebo zastupiteľský úrad Slovenskej republiky po overení údajov z nich vyhotoví ich kópie a doklady vráti žiadateľovi. Doklady vydané cudzím štátom musia mať ďalšie overenie, ak medzinárodná zmluva15) neustanovuje inak a musí k nim byť priložený osvedčený preklad do slovenského jazyka.”. 

Poznámka pod čiarou k odkazu 15 znie:
“15) Napríklad Dohovor o zrušení požiadavky vyššieho overenia zahraničných verejných listín (oznámenie Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky č. 213/2002 Z. z. v znení oznámenia Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky č. 313/2002 Z. z., č. 483/2002 Z. z., č. 74/2003 Z. z., č. 148/2003 Z. z., č. 405/2003 Z. z., č. 32/2004 Z. z., č. 295/2004 Z. z. a č. 683/2004 Z. z.).”.

11.	V § 19 sa slová “Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky” nahrádzajú slovom “ministerstvo”.

12.	Za § 19 sa vkladá § 19a, ktorý znie:
“§ 19a

Práva pri uplatňovaní tohto zákona sa zaručujú rovnako všetkým osobám bez ohľadu na pohlavie, rasu, farbu pleti, jazyk, vieru a náboženstvo, politické či iné zmýšľanie, národný alebo sociálny pôvod, príslušnosť k národnosti alebo k etnickej skupine v súlade so zásadou rovnakého zaobchádzania ustanovenou osobitným zákonom.”.

Čl. II

Predseda Národnej rady Slovenskej republiky sa splnomocňuje, aby v Zbierke zákonov Slovenskej republiky vyhlásil úplné znenie zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 40/1993 Z. z., ako vyplýva zo zmien a doplnení vykonaných zákonom č. 70/1997 Z. z., zákonom č. 515/2003 Z. z. a týmto zákonom.

Čl. III

Tento zákon nadobúda účinnosť 1. septembra 2005.

Dôvodová správa

Všeobecná časť

Poznatky z doterajšej aplikácie zákona Národnej rady Slovenskej republiky o štátnom občianstve ukazujú potrebu rozšírenia podmienok, ktoré musí žiadateľ o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky povinne spĺňať. Podmienka neexistencie trestného stíhania, vydávacieho konania, konania o vykonaní európskeho zatýkacieho rozkazu, konania o administratívnom vyhostení a konania o odňatie azylu je len logickým doplnením doterajšej podmienky neexistencie právoplatného rozsudku za úmyselný trestný čin.

Slovenská republika ako zmluvná strana Európskeho dohovoru o občianstve je zaviazaná tiež na aplikáciu všetkých prípadov upravených dohovorom na uľahčenie udelenia štátneho občianstva; preto je potrebné platnú úpravu o niektoré doteraz nezahrnuté kategórie osôb rozšíriť.

Prax ukazuje aj výraznú potrebu podrobnejšej úpravy teraz len veľmi rámcovo upraveného konania o udelenie štátneho občianstva. Návrh novej právnej úpravy zahŕňa aj nápravu v prípadoch dodatočného zistenia, že listina o udelení štátneho občianstva alebo osvedčenie o štátnom občianstve sa vydali na základe nepravdivých údajov.

Návrh nebude mať vplyv na štátny rozpočet, ani na potrebu pracovných síl.

Návrh je v súlade s právnym poriadkom Slovenskej republiky a s medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná.

Doložka zlučiteľnosti
návrhu zákona
s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie

1.   Navrhovateľ právneho predpisu:
Vláda Slovenskej republiky 

2.   Názov návrhu právneho predpisu:
Zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 40/1993 Z. z. o štátnom občianstve Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov

3.   Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:
a)	identifikácia predmetu návrhu právneho predpisu z pohľadu Zmluvy o pristúpení Slovenskej republiky k Európskej únii a plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky: návrh zákona je uvedený v Pláne legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2004, 
b)	identifikácia záväzkov vyplývajúcich zo schválených negociačných pozícií v príslušnej kapitole, ktorá je predmetom návrhu právneho predpisu: nie je prioritná podľa záväzkov vyplývajúcich zo schválených negociačných pozícií v príslušnej kapitole.

4.   Problematika návrhu právneho predpisu: 
b)  nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev,
d)  nie je upravená v práve Európskej únie. 

5.   Stupeň zlučiteľnosti návrhu právneho predpisu s právom Európskej únie:
Vzhľadom na vnútroštátny charakter upravovanej problematiky je vyjadrovanie stupňa zlučiteľnosti návrhu zákona s právom ES/EÚ bezpredmetné.

6.   Gestor:
Bezpredmetné

7.  Účasť expertov pri príprave návrhu právneho predpisu a ich stanovisko k zlučiteľnosti návrhu právneho predpisu s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie:
Nezúčastnili sa

Osobitná časť

K čl. I: 
K bodu 1:
Doterajšie zákonné podmienky udelenia štátneho občianstva Slovenskej republiky uvedené v § 7 ods. 1 sa dopĺňajú o ďalšie podmienky, ktorými sú neexistencia trestného stíhania, uloženého trestu vyhostenia, vydávacieho konania, konania o európskom zatýkacom rozkaze, konania o administratívnom vyhostení žiadateľa a konania o odňatie azylu. Tieto ďalšie podmienky sú logickým doplnením doterajšej podmienky, že žiadateľ nebol za uplynulých päť rokov odsúdený za úmyselný trestný čin, a sú nevyhnutné pre jeho bezúhonný profil. Súčasne sa v znení § 7 ods. 1 precizuje vyjadrenie relevantného časového obdobia.
Z doterajšieho znenia § 7 ods. 2 sa vypúšťa preukazovanie právneho úkonu smerujúceho k strate alebo zániku doterajšieho štátneho občianstva. Táto okolnosť je podľa doteraz platného znenia na prospech žiadateľa o štátne občianstvo Slovenskej republiky. Ak by však žiadateľ na základe tohto úkonu prišiel o doterajšie občianstvo, pričom by mu štátne občianstvo Slovenskej republiky nebolo udelené, dostal by sa do stavu bez štátnej príslušnosti, ktorý Európsky dohovor o občianstve pokladá za nežiaduci, a preto v článku 4 písm. b) upravuje princíp predchádzať mu. Z dôvodu vytvorenia čo najlepších podmienok pre dodržiavanie tohto princípu je preto potrebné tento inštitút vypustiť. Ďalšia okolnosť na prospech žiadateľa – stav bez štátnej príslušnosti – sa uvádza v novom znení odseku 2.
Doterajší § 7 ods. 3 (v novej úprave § 7 ods. 2) sa v súlade s Európskym dohovorom o občianstve /čl. 6 bod 4 písm. c), e), f) a g)/ dopĺňa o niektoré prípady uľahčujúce nadobudnutie štátneho občianstva, ktoré dosiaľ platné znenie nezahŕňa: ide o pobyt na území Slovenskej republiky začínajúci pred 18. rokom veku, ďalej sú to prípady, ak rodič nadobudol občianstvo Slovenskej republiky, ale v žiadosti dieťa neuviedol /t.j. nejde o prípad práve narodeného dieťaťa, ktorý pokrýva § 5 ods. 1 písm. a) zákona/, ak sa žiadateľ narodil na území Slovenskej republiky a pred podaním žiadosti tu má trvalý pobyt (v tomto prípade sa uľahčuje situácia žiadateľa skrátením dĺžky potrebného trvalého pobytu predchádzajúceho žiadosti na 3 roky) a ak je žiadateľ azylantom. Na základe poznatkov z praxe sa do prípadov uľahčujúcich nadobudnutie štátneho občianstva Slovenskej republiky zahŕňa aj žiadateľ s najmenej 10-ročným nepretržitým pobytom v Slovenskej republike, ktorému bol trvalý pobyt udelený až v čase podania žiadosti o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky. Uľahčenie spočíva v tom, že takíto žiadatelia nemusia spĺňať povinnú podmienku 5 rokov nepretržitého trvalého pobytu predchádzajúcich podaniu žiadosti a ovládanie slovenského jazyka.
§ 7 ods. 3 rieši uľahčenie nadobudnutia občianstva Slovenskej republiky zahraničného Slováka. V porovnaní s doterajšou úpravou a vzhľadom na skúsenosti z praxe sa novo ustanovuje týmto žiadateľom podmienka pobytu na území Slovenskej republiky najmenej dva roky pred podaním žiadosti. Táto podmienka vychádza z podstaty inštitútu štátneho občianstva, ktorou je vzťah medzi štátom a príslušnou osobou. V praxi si často podávajú žiadosť aj takí zahraniční Slováci, ktorí v Slovenskej republike nikdy neboli. Vychádzajúc z početnosti takejto praxe a podstaty inštitútu štátneho občianstva sa považuje zavedenie podmienky pobytu za potrebné. 
V § 7 ods. 4 sa dopĺňajú ďalšie prípady zániku alebo straty občianstva bývalých občanov, pri ktorých sa nevyžaduje splnenie podmienky trvalého pobytu; ide o prípady podľa § 13 ods. 1 zákona Slovenskej národnej rady č. 206/1968 Zb. a podľa medzinárodných zmlúv. Ich normami bolo bývalým občanom ich občianstvo proti ich vôli buď priamo odňaté, alebo nimi boli prinútení vzdať sa ho. Uľahčenie opätovného nadobudnutia štátneho občianstva Slovenskej republiky aj týmto občanom vychádza z čl. 9 Európskeho dohovoru o občianstve.
V § 7 ods. 5 sa reaguje na prípady bývalých občanov Slovenskej republiky, ktorí po roku 1968 a pred účinnosťou platného zákona požiadali o prepustenie zo štátneho zväzku Slovenskej republiky; stratili teda občianstvo v súlade s prejavom svojej vôle, na rozdiel od bývalých občanov podľa odseku 4. Z tohto dôvodu sa tieto prípady riešia v osobitnom odseku.
§ 7 ods. 6 reaguje jednak na čl. 9 Európskeho dohovoru o občianstve, ako aj na čl. 4 písm. b)  a čl. 6 bod 4 písm. g) tohto dohovoru; vzťahuje sa na bývalých občanov, ktorí boli prepustení zo štátneho zväzku Slovenskej republiky už podľa platného zákona na základe prísľubu iného štátu o udelení jeho občianstva, avšak občianstvo iného štátu nakoniec nezískali a stali sa tak osobami bez štátnej príslušnosti. V súlade s dohovorom je tento stav nežiaduci, a preto sa takýmto osobám štátne občianstvo Slovenskej republiky na základe ich žiadosti povinne udelí, samozrejme, ak spĺňajú ostatné povinné podmienky uvedené v odseku 1.
V § 8 sa dopĺňa ustanovenie upravujúce miesto podania žiadosti o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky o zastupiteľský úrad Slovenskej republiky, čím sa vychádza v ústrety najmä bývalým občanom. 
Náležitosti žiadosti a ďalšie povinnosti žiadateľa sa upravujú v odsekoch 2 až 4  v súlade s ústavnou požiadavkou na úpravu povinností zákonom. 
Odseky 5 až 7 sú potrebné vzhľadom na čl. 2 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky o ustanovení práv a spôsobu konania štátnych orgánov zákonom. 

K bodu 2:
Úprava konania v navrhovanom § 8a vychádza ako v § 8 z ústavnej požiadavky úpravy povinností zákonom. 
§ 8a ods. 1 – Ustanovením sa napĺňa čl. 2 ods. 2 ústavy o konaní štátnych orgánov na základe zákona. 
§ 8a ods. 2 – Ak ministerstvo vnútra rozhoduje o udelení štátneho občianstva Slovenskej republiky na základe dôvodov hodných osobitného zreteľa, je na to potrebné vyjadrenie dotknutého štátneho orgánu – prezidenta republiky, kancelárie Národnej rady Slovenskej republiky, vlády Slovenskej republiky, ministerstva alebo iného štátneho orgánu. Je potrebné ustanoviť povinnosť takéhoto orgánu uviesť dôvody pre výnimočný postup, pretože ministerstvo vnútra tieto dôvody musí pri svojom rozhodovaní poznať.
§ 8a ods. 3 – V prípade súčasného trestného stíhania žiadateľa, vydávacieho konania, konania o vykonaní európskeho zatýkacieho rozkazu, konania o administratívnom vyhostení alebo o odňatí azylu ministerstvo vnútra preruší konanie do doby ukončenia prípadu. Ide o dôvody, ktoré správny poriadok neobsahuje, preto musia byť uvedené v tomto zákone.
§ 8a ods. 4 – Nesplnenie podmienky potrebnej dĺžky trvalého pobytu je osobitným dôvodom na zastavenie konania, ktorý všeobecná úprava (správny poriadok) neobsahuje, a preto je potrebná jeho výslovná úprava v tomto zákone (§ 8 ods. 2). 
§ 8a ods. 5 – Aj v tomto prípade je potrebné výslovné zakotvenie dôvodu, ktorý správny poriadok nepozná.
§ 8a ods. 6 – Na konanie o žiadosti o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky je potrebné určiť lehoty odlišne od všeobecnej úpravy správneho konania, pretože overovanie bezúhonnosti si vyžaduje dlhší čas. V prípade potreby preverovania žiadateľa v cudzine pred rozhodnutím o udelení štátneho občianstva zo strany bezpečnostných inštitúcií nášho štátu trvá uvedené preverenie niekoľko mesiacov.
§ 8a ods. 7 – Ako podmienka nadobudnutia štátneho občianstva Slovenskej republiky sa vzhľadom na význam tohto inštitútu ustanovuje zloženie sľubu. V súvislosti s tým je potrebné upraviť niektoré okolnosti, ktoré môžu v praxi nastať.
§ 8a ods. 8 – Doterajšie doručenie listiny o udelení štátneho občianstva sa mení na jej osobné prevzatie. Keďže v praxi sa stávajú prípady, že žiadateľ si listinu neprevezme, je potrebné ustanovenie riešiace situáciu, ktorá nastala neprevzatím listiny o udelení štátneho občianstva.
§ 8a ods. 9 – Vzhľadom na to, že podľa odseku 7 je zloženie sľubu podmienkou udelenia štátneho občianstva Slovenskej republiky, ide o povinnosť žiadateľa, a preto znenie sľubu musí byť uložené formou zákonnej úpravy.
§ 8a ods. 10 – Ide o ochrannú lehotu, ktorej účelom je zabrániť ďalšiemu neúčelnému konaniu po zamietnutí žiadosti. Ak žiadateľ nespĺňa podmienky, ministerstvo zamietne udelenie občianstva vydaním rozhodnutia a ďalšiu žiadosť môže podať cudzinec až po uplynutí 1 roka.
§ 8b – V praxi sa vyskytujú prípady, že po odovzdaní listiny o udelení štátneho občianstva Slovenskej republiky ministerstvo vnútra zistí, že cudzinci, ktorí nespĺňajú podmienky zákona, predložili príslušnému krajskému úradu sfalšované alebo inak pozmenené doklady o pobyte cudzinca, preukazu zahraničného Slováka, ktorý nevlastnia a pod. Je preto potrebné na tieto skutočnosti reagovať. Keďže Ústava Slovenskej republiky neumožňuje odňať štátne občianstvo Slovenskej republiky proti vôli občana, je potrebné výslovne v zákone ustanoviť, že v takýchto prípadoch štátne občianstvo nevzniklo. Riešenia reagujúce na takéto konanie žiadateľa o štátne občianstvo má aj právny poriadok iných štátov, napr. Maďarská republika po takomto odhalení zrušuje štátne občianstvo, čo však v Slovenskej republike vzhľadom na jej ústavnú normu nie je možné.

K bodu 3:
Z § 9 ods. 2 sa vypúšťa uvedený text z dôvodu jeho obsolétnosti. V praxi sa prepustenie zo štátneho zväzku Slovenskej republiky realizuje vždy len na základe dokladu o inom občianstve alebo na základe dokladu o prísľube iného občianstva.

K bodu 4:
V nadväznosti na odsek 4 sa v § 9 platné znenie odsekov 5 až 7 nahrádza ustanoveniami o žiadosti o prepustenie zo štátneho zväzku Slovenskej republiky, ktorú je potrebné upraviť, keďže ide o ustanovenie povinností.

K bodu 5:
V § 9 ods. 8 sa nadväzuje na procesné ustanovenia v predchádzajúcich odsekoch. Rovnako ako pri udeľovaní štátneho občianstva aj pri prepustení zo štátneho zväzku sa mení úprava vo vzťahu k žiadosti manželov tak, že sa zrušuje doterajšia možnosť podať spoločnú žiadosť; forma spoločnej žiadosti nemá vzhľadom na samostatné posudzovanie každého z manželov opodstatnenie.

K bodu 6:
Ustanovuje sa nová tretia časť upravujúca osvedčovanie štátneho občianstva Slovenskej republiky, pretože zaradenie tohto inštitútu do spoločných ustanovení zákona je nesprávne. Tak ako pri udeľovaní štátneho občianstva a pri prepustení zo štátneho zväzku, aj pri osvedčovaní štátneho občianstva je z rovnakých dôvodov potrebné upraviť náležitosti žiadosti a postup krajského úradu, ako aj riešiť situáciu dodatočného zistenia, že žiadateľ nie je štátnym občanom Slovenskej republiky.
Výslovné ustanovenie o preukazovaní štátneho občianstva je potrebné vzhľadom na to, že ho už obsahujú zákony o cestovných dokladoch a občianskych preukazoch, ktoré deklarujú tieto doklady ako preukaz štátneho občianstva, resp. jeho náhradu. Preto je potrebné výslovne zakotviť aj osvedčenie o štátnom občianstve Slovenskej republiky ako formu jeho preukazovania, a to v rámci taxatívneho výpočtu dokladov preukazujúcich štátne občianstvo, ktorý vecne patrí do zákona o štátnom občianstve.

K bodu 7:
§ 11 je potrebné vypustiť vzhľadom na presun úpravy osvedčovania štátneho občianstva do novej tretej časti zákona.

K bodu 8:
V § 14 ide jednak o terminologickú úpravu, a jednak o doplnenie povinnosti orgánov verejnej moci poskytovať ministerstvu vnútra požadované údaje aj v ním určenej lehote.

K bodu 9: 
V § 15 ods. 1 sa upravuje vzťah k správnemu poriadku, ktorý platí pre konanie podľa zákona o štátnom občianstve subsidiárne, t.j. vtedy, ak tento neobsahuje v danej veci inú úpravu.
V § 15 ods. 2 sa upravuje pôsobnosť správneho poriadku na postup krajských úradov a zastupiteľských úradov. Vzhľadom na to, že správnym orgánom, t.j. orgánom, ktorý rozhoduje v konaní o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky, je ministerstvo, a konanie začína v súlade so správnym poriadkom dňom doručenia žiadosti ministerstvu, je potrebné výslovne upraviť pravidlá vzťahujúce sa na konanie úradov preberajúcich žiadosti o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky. Ustanovuje sa preto, že aj na ich postup sa vzťahuje správny poriadok.

K bodu 10:
Spoločné ustanovenia zákona sa dopĺňajú o nový § 16a, ktorý upravuje ustanovenia spoločné pre konanie o udelení štátneho občianstva Slovenskej republiky, konanie o prepustení zo štátneho zväzku Slovenskej republiky, ako aj pre konanie o vydanie osvedčenia o štátnom občianstve Slovenskej republiky. Tieto ustanovenia sa v navrhovanom novom znení zaraďujú do spoločných ustanovení, pretože sem patria podľa svojho obsahu.

K bodu 11:
Úprava § 19 nadväzuje na zavedenie legislatívnej skratky v bode 2. 

K bodu 12:
Zákon č. 365/2004 Z. z. (antidiskriminačný zákon) neupravil zásadu rovnakého zaobchádzania v súvislosti s konaním podľa zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 40/1993 Z. z. Preto je zaradená do tohto návrhu.

K čl. II: 
Vzhľadom na početnosť nových ustanovení, ktoré návrh do zákona prináša, sa navrhuje vyhlásenie jeho úplného znenia.

K čl. III: 
Navrhovaná účinnosť zákona sa ustanovuje s ohľadom na potrebnú dobu legislatívneho procesu.

V Bratislave 2. februára 2005

Mikuláš Dzurinda,  v.r.
predseda vlády

Vladimír Palko,  v.r.
minister vnútra