Príloha č. 3

Všeobecný prehľad rozhodovacieho procesu v EÚ
 
Rozhodnutia ES a EÚ vznikajú právnymi aktmi v priebehu rozličných procedúr. Ich súhrn vytvára rozhodovací proces EÚ. Ťažiskom rozhodovacieho procesu je legislatíva Spoločenstva, ktorú teória rozdeľuje do troch štádií. Sú nimi iniciatíva, prerokúvanie a rozhodnutie. Tvoria základ legislatívneho procesu. Legislatíva Spoločenstva sa však vytvára prostredníctvom viacerých postupov odvíjajúcich sa od príslušných ustanovení zmlúv ES/EÚ. Podľa základného modelu všeobecnej legislatívy Európska komisia, Európsky parlament a Rada EÚ úzko spolupracujú. EP zisťuje postoj verejnosti k návrhu, zohľadňuje pritom postoje politických síl, ktoré sú v ňom zastúpené a vyslovuje stanoviská v podobe rezolúcií. Rada i EP môžu vyzvať EK, aby predložila legislatívne predlohy a premietla do nich vlastné námety. Rada ako hlavný zákonodarca EÚ rozhoduje s konečnou platnosťou. 

Európska komisia má na základe jej prisúdených zodpovedností kľúčovú úlohu v politike EÚ. Bola vytvorená v roku 1967 a reprezentuje záujmy Európy a inštitucionálnu štruktúru EÚ. Je to jediný orgán, ktorý má v EÚ právo navrhovať legislatívu a určuje smerovanie Európskej únie. Od roku 1995 sa Európska komisia skladá z 20 členov – komisárov, ktorých menujú členské štáty po schválení Európskym parlamentom. Je iniciatívnym, výkonným a správnym orgánom EÚ. Od komisie dostávajú jednotlivé orgány únie návrhy na svoju prácu. Hlavnou úlohou komisie je presadzovanie zmlúv a dohôd medzi členskými štátmi EÚ do praxe a realizácia cieľov únie. 

Komisia je povinná dozerať na plnenie direktív Rady EÚ. Ako orgán s výhradným právom iniciatívy má možnosť intervenovať v ktorejkoľvek fáze legislatívneho procesu s cieľom uľahčiť dohodu na pôde rady, resp. medzi Radou a Parlamentom. 

Úloha a zodpovednosť EK

-	Navrhuje politické rozhodnutia a monitoruje ich plnenie; má výhradné právo navrhovať legislatívu EÚ a predkladať ju ostatným inštitúciám. Komisia však nemá právo rozhodovať o svojich vlastných návrhoch. Len Rada EÚ a Európsky parlament majú právo premeniť takéto návrhy na skutočné zákony. 

-	Sleduje dodržiavanie opatrení zakotvených v zmluvách o EÚ a legislatívu prijatú inštitúciami EÚ. Komisia pri porušení európskeho práva v prípade potreby intervenuje predložením záležitosti Súdnemu dvoru. 

-	Je výkonným orgánom a dozerá nad implementáciou všetkých rozhodnutí a zabezpečuje, aby sa rozhodnutia EÚ preniesli do praxe. Zodpovedá napríklad za plánovanie a implementáciu spoločnej poľnohospodárskej politiky, za regionálnu rozvojovú politiku, spoluprácu s krajinami strednej a východnej Európy a rozvojovú spoluprácu s krajinami Afriky, Karibskej oblasti a Tichomoria. Komisia tiež dozerá na výskumné a technologické rozvojové programy. 

-	Zodpovedá za riadenie rozpočtu EÚ – navrhuje rozpočet a kontroluje výdavky EÚ, riadi zdroje štrukturálnych fondov a bráni ich zneužívaniu. 

Členovia Európskej komisie

Komisia je zostavená z 20 členov z rôznych členských krajín. Jednotliví komisári majú rozdelené oblasti zodpovednosti. Členov Európskej komisie menujú na päťročné obdobie členské štáty EÚ (Francúzsko, Nemecko, Taliansko, Španielsko a Veľká Británia po dvoch komisároch, ostatné štáty po jednom). Každý komisár je zodpovedný za určitú oblasť a zodpovedá za prácu príslušného oddelenia/ generálneho direktoriátu. Európska komisia prijíma rozhodnutia len v prípade schválenia väčšinou jej členov. Komisári EK riadia prácu 36 generálnych direktoriátov (Directoriate General – DG) v nasledujúcich oblastiach: hospodárske a menové záležitosti, podniky, konkurencia, zamestnanosť a sociálne záležitosti, poľnohospodárstvo, doprava, životné prostredie, výskum, informačná spoločnosť, rybolov, vnútorný trh, energetika, dane a colná únia, vzdelávanie a kultúra, zdravie obyvateľstva a ochrana spotrebiteľov, justícia a vnútorné záležitosti, vonkajšie vzťahy, obchod, rozvoj, rozšírenie, regionálna politika, personalistika a administratíva, rozpočet. 

EK je jedným z hlavných protagonistov pri príprave, formulácii, implementácii a kontrole záväzných rozhodnutí prijímaných Európskou úniou.  V záležitostiach, ktoré patria do prvého piliera EÚ, sa zúčastňuje na všetkých štyroch uvedených procesoch. Pokiaľ ide o prípravu rozhodnutí, vo väčšine oblastí (výnimkou je asociácia s nečlenskými krajinami a rozšírenie EÚ) Rada môže pristúpiť k legislatívnemu rozhodnutiu len na základe návrhu Komisie. 

Návrhy sa pripravujú v špecializovaných výboroch a pracovných skupinách (je ich 700 až 1000) zložených z nezávislých expertov, zástupcov záujmových skupín, úradníkov z nečlenských krajín, ako aj pracovníkov Komisie. Keď sa návrh formálne predloží Rade, Komisia ho môže pozmeniť alebo od neho ustúpiť, a to kedykoľvek počas rozhodovacieho procesu. Odporúčania, stanoviská a iné formálne názory, ktoré Komisia predkladá (napr. Biele alebo Zelené knihy), majú charakter neformálneho vyjadrenia postojov Komisie a nie sú pre Radu formálnymi legislatívnymi návrhmi. Často však môžu byť pre nasledujúcu legislatívu podnetom. V oblasti vonkajších vzťahov Rada môže v presne vymedzenom rozsahu poveriť Komisiu, aby začala rokovania s nečlenskými krajinami alebo medzinárodnými organizáciami. 

Komisia sa podieľa na formulácii rozhodnutí, v pracovných skupinách Rady ju zastupujú starší úradníci, v COREPER zástupca generálneho tajomníka. Úradníci Komisie môžu ovplyvňovať zástupcov národných vlád, avšak nemajú právo hlasovať. Na zasadaniach Rady sa zúčastňuje príslušný komisár, ten však môže rokovania ovplyvniť len veľmi málo. Komisia disponuje svojimi vlastnými rozhodovacími právomocami, ktoré môže využívať nezávisle od Rady. Vzťahujú sa predovšetkým na jej vlastnú organizáciu, na rozpočtové a konkurenčné otázky (napr. na rozhodnutia o štátnej pomoci alebo fúziách spoločností). 

V rámci právomocí, ktoré jej pridelila rada v súvislosti s realizáciou rozhodnutí rady, môže vydávať smernice a nariadenia, a môže prijímať aj vlastné rozhodnutia, najmä v otázkach týkajúcich sa jednotného trhu a spoločnej poľnohospodárskej politiky  - tieto rozhodnutia Komisie sú pre členské štáty záväzné práve tak, ako rozhodnutia Rady. Pretože realizácia právnych aktov je mimoriadne dôležitá, členské štáty sa zapájajú do realizačnej práce Komisie prostredníctvom vysoko komplexného systému procedúr v rámci výborov. Ide o približne 380 výborov rôzneho druhu známych pod názvom  poradné výbory, riadiace výbory a regulačné výbory. So zástupcami Komisie, ktorí výborom predsedajú, úradníci z členských štátov diskutujú a rozhodujú o implementačných opatreniach Komisie. Stupeň vplyvu, ktorým úradníci členských štátov môžu pôsobiť na výkonné právomoci Komisie, závisí od druhu príslušného výboru. V poradnom výbore ich len vypočujú, kým v riadiacom výbore môžu aj odmietnuť opatrenia komisie. Regulačné výbory poskytujú pre uplatnenie národného vplyvu najväčší priestor. Podľa variantu rozhodovacej procedúry, všeobecne známeho pod názvom zabezpečovacia procedúra, ak výbor hlasuje proti opatreniu Rady, možno prizvať Radu a jednoduchou väčšinou možno rozhodnúť, že sa neprijme žiadne realizačné opatrenie. Aj keď procedúra vo výbore má len inšpekčný charakter, v praxi sa premenila na funkciu inšpekčnú a funkciu sprostredkovateľa medzi národnými vládami a správou Komisie, takže Rada  musí zasahovať len za výnimočných okolností. 

Zo širšieho hľadiska sa o Komisii môže povedať, že sa skladá z troch úrovní. Prvú úroveň tvorí 20 členov Komisie, ktorých nominujú členské štáty a schvaľuje ich EP na obdobie 5 rokov. Druhá úroveň sa skladá z personálu zastúpení členských štátov, ktorý pracuje priamo pre komisárov a tvorí ho malý počet politických poradcov. Existuje tiež 26 generálnych riaditeľstiev (direktoriátov) a ďalšie oddelenia, ktoré sú vo vnútri hierarchicky vybudované prevažne rovnakým spôsobom, ako národné ministerstvá. Sú organizované v riaditeľstvách a jednotkách. Okrem toho má Komisia svojich reprezentantov vo všetkých členských štátoch a 126 delegácií v nečlenských krajinách a medzinárodných organizáciách. Personál Komisie sa vo svoje práci riadi nariadeniami ES a je platený z rozpočtu EÚ. Existujú tiež experti zamestnaní len na určitý čas a štátni úradníci členských štátov, ktorí pomáhajú Komisii na obmedzené obdobie. 

Úradníci v príslušných správnych jednotkách, pôsobiaci na základe iniciatív prichádzajúcich nielen z Komisie, ale aj z Rady alebo z Európskej rady, pripravujú návrhy. Generálne riaditeľstvo, ktoré má celkovú zodpovednosť za návrh, spolupracuje s ostatnými príslušnými generálnymi riaditeľstvami, a to buď prostredníctvom pracovných skupín vytvorených medzi oddeleniami alebo prostredníctvom ad hoc zasadaní. Vedúci zastúpení členských štátov sa každý týždeň stretávajú na zasadaniach, kde hodnotia, v ktorých bodoch sa medzi oddeleniami dosiahla dohoda. Tieto body sú známe ako body „A„. Existujú aj body „B„, ktoré si vyžadujú ďalšie diskusie a rozhodnutie medzi časťou členov Komisie. Takýmto spôsobom zastúpenia členských štátov môžu pri príprave a prijímaní návrhov uplatňovať svoj vplyv. Na zasadaniach Komisie, ktorým predsedá prezident Komisie, sa prijímajú rozhodnutia na základe jednoduchej väčšiny. Zvyčajne už pred hlasovaním dôjde ku konsenzu. Aby sa uľahčila práca členov Komisie, zaviedli sa dve procedúry známe ako postúpenie právomocí a písomná procedúra. Postúpenie právomocí splnomocňuje komisára, aby o technickej záležitosti (najmä v oblasti poľnohospodárskej politiky) rozhodol sám, aj keď Komisia i v tomto prípade zodpovedá kolektívne. Písomná procedúra umožňuje generálnemu tajomníkovi písomne oznámiť oddeleniam a zastúpeniam členských štátov skutočnosti, pri ktorých sa dosiahol všeobecný súhlas, a tak plniť dôležitú koordinačnú funkciu. Ak sa v stanovenom čase nevyslovia námietky ani návrhy na zmeny, návrh sa považuje za prijatý.