KONCEPCIA OCHRANY PRÍRODY A KRAJINY

 1. VÝCHODISKÁ PRE ROZVOJ OCHRANY PRÍRODY A KRAJINY	

	Koncepcia ochrany prírody a krajiny je základným programovým dokumentom, ktorý určuje strategické ciele ochrany prírody a krajiny a opatrenia na ich dosiahnutie v súlade s § 54 zákona č. 543/2002 Z. z. o ochrane prírody a krajiny (ďalej len „zákon“) a to spravidla na obdobie 10 rokov.
Koncepcia nadväzuje na vládnu Koncepciu rozvoja štátnej ochrany prírody do roku 2005, schválenú v roku 1987, ktorá bola v prevažnej miere splnená, v súčasnej dobe je prekonaná a stratila opodstatnenie. Po roku 1989 boli vládou a NR SR prijaté viaceré koncepčné dokumenty, ktoré sa parciálne zaoberali problematikou ochrany prírody a krajiny. Potreba vypracovania novej súhrnnej koncepcie vyplynula najmä zo súčasnej environmentálnej situácie v SR a v Európe, ako aj z prijatia, uplatňovania a dodržiavania nového zákona č. 543/2002 Z. z. o ochrane prírody a krajiny (ďalej len „ zákon“), ktorým boli transformované do environmentálneho práva SR príslušné právne predpisy EÚ a ustanovenia medzinárodných dohovorov zameraných na ochranu prírody a krajiny.
	
	Základné východiská, ktoré určujú ďalší postup Slovenskej republiky (ďalej len „SR“) na úseku ochrany prírody a krajiny, sú:
•	plnenie povinností vyplývajúcich z členstva v Európskej únii (ďalej len „EÚ“),
•	spolupráca s vlastníkmi (správcami, nájomcami) pozemkov v chránených územiach,
•	vlastníctvo pozemkov v chránených územiach a vzťah vlastníkov (správcov, nájomcov) pozemkov k ich obhospodarovaniu v súlade s požiadavkami ich ochrany,
•	výška a spôsob pokrytia nevyhnutných nákladov vyplývajúcich z potrieb ochrany prírody a krajiny,
•	transparentný postup vymedzovania chránených častí prírody a krajiny a realizácia ich obhospodarovania na základe vedeckých poznatkov, 
•	koherentný postup štátnych orgánov a organizácií pri využívaní chránených častí prírody,
•	zapojenie samospráv a verejnosti do ochrany prírody a krajiny.
	
	Koncepcia v súlade s § 20 vyhlášky MŽP SR č. 24/2003 Z. z., ktorou sa vykonáva zákon, rieši problematiku ochrany prírody a krajiny v nasledovných oblastiach:
- všeobecná ochrana prírody a krajiny a územná ochrana,
- druhová ochrana a ochrana drevín,
- výchova a vzdelávanie,
- výkon štátnej správy,
- spolupráca s obcami a s mimovládnymi organizáciami,
- medzinárodná spolupráca.

2. STAV OCHRANY PRÍRODY A KRAJINY

2. 1. Všeobecná ochrana prírody a krajiny a ÚZEMNÁ OCHRANA	

2. 1. 1. Národná sústava chránených území 
	Na území SR sa k 31.12.2004 nachádza 9 národných parkov (ďalej len „NP“), 14 chránených krajinných oblastí (ďalej len „CHKO“), 383 prírodných rezervácií (ďalej len „PR“), 219 národných prírodných rezervácií (ďalej len „NPR“), 230 prírodných pamiatok (ďalej len „PP“), 60 národných prírodných pamiatok (ďalej len „NPP“) a 181 chránených areálov (ďalej len „CHA“). K PP patrí aj 4 957 jaskýň a 179 prírodných vodopádov (príloha č. 1 A, B, C). 
Tieto chránené územia (ďalej len „CHÚ“) predstavujú tzv. národnú sústavu CHÚ, ktorá bola vytvorená na základe kritérií ustanovených zákonom (príloha č. 2). Národná sústava pokrýva 23,15 % územia Slovenska.
	Štátna ochrana prírody SR (ďalej len „ŠOP SR“) ako organizácia ochrany prírody a krajiny nezabezpečuje správu CHÚ a nie je ani správcom štátneho majetku, nachádzajúcom sa na chránených územiach. Jaskyne (PP, NPP) spravuje Správa slovenských jaskýň (ďalej len „SSJ“), Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody a krajiny vedie Slovenské múzeum ochrany prírody a jaskyniarstva (ďalej len „SMOPaJ“).
	Národná sústava CHÚ bola vytvorená po roku 1948, pričom viac ako 90 % CHÚ bolo vyhlásených v období medzi rokmi 1970 a 1990. Systém ochrany aj jeho inštitucionálne zabezpečenie vychádzali z predpokladu uvedomelej účasti všetkých zainteresovaných na starostlivosti o územie s tým, že finančné zdroje boli plánované a rozdeľované prostredníctvom rezortov. Takto organizácie ochrany prírody boli budované len ako odborný dozor, ktorý výkon ochrany prírody zabezpečoval len vo forme uplatňovania požiadaviek na ochranu na konaniach orgánov štátnej správy, bez priameho dosahu na obhospodarovanie CHÚ. Toto postavenie majú organizácie ochrany prírody, okrem SSJ, ktorá priamo spravuje jaskyne, dodnes.
	Tým, že predmet územnej ochrany (ekosystémy, biotopy, druhy) až do platnosti zákona nebol taxatívne v práve určený, základným kritériom pri vymedzovaní CHÚ bola zachovanosť a prirodzenosť, pričom sa orientoval najmä na lesné horské a vysokohorské ekosystémy. Výsledkom tohto prístupu je koncentrácia CHÚ do horských oblastí Slovenska a nízke zastúpenie nížinných a vodných ekosystémov.
	Národná sústava CHÚ je lokalizovaná prevažne v horských oblastiach, ktoré zaberajú 72 % výmery Slovenska. Najväčší podiel z rozlohy horských geomorfologických oblastí zaberajú CHÚ v Poloninách (91,62 %), Stredných Beskydách (60,95 %), Fatransko-Tatranskej oblasti (52,37 %).
	V nížinných oblastiach Slovenska (28 %) je zastúpenie CHÚ nízke (3,49 %), pričom najväčšie je v geomorfologickej oblasti Záhorská nížina (17,95 %). 

Stav národnej sústavy CHÚ možno charakterizovať nasledovne:
	Z celkovej výmery „maloplošných“ chránených území (MCHÚ) je skoro 27 % degradovaných a ohrozených. Príčinou tohto nepriaznivého stavu je nezáujem vlastníkov a správcov poľnohospodárskych pozemkov obhospodarovať tie pozemky, na ktorých sú obmedzenia zo zákona a pozemky s nízkym výnosom produkcie. Príčinou nepriaznivého a zhoršujúceho  sa stavu maloplošných chránených území v lesných porastoch je skutočnosť, že maloplošné chránené územia boli často vyhlásené aj v lesoch, ktoré tomuto účelu stupňom ich zachovalosti a prirodzenosti nezodpovedali a hospodárenie bolo usmerňované na „bez zásahu“ v zmysle platného zákona o ochrane prírody a krajiny. Uvedenú skutočnosť mali riešiť programy starostlivosti maloplošných chránených území, ktoré však pre nedostatok finančných prostriedkov neboli zväčša realizované.
	Organizácie ochrany prírody a krajiny (ŠOP SR, SSJ) zabezpečujú starostlivosť v priemere o 120 MCHÚ a 150 jaskýň ročne s cieľom udržať ich priaznivý stav, a to v objeme cca 15 miliónov Sk ročne. ŠOP SR realizuje manažment najmä z rozpočtových zdrojov, SSJ ako príspevková organizácia má možnosť využívať časť svojich príjmov na manažment jaskýň. Kapacity organizácií ochrany prírody a ich rozpočet pokrýva len cca 10 % potrieb. 
	Z hľadiska predmetu ochrany sú v národnej sústave CHÚ i objekty vytvorené človekom (arboréta, parky, historická zeleň a pod.), ktoré sú manažované podľa iných pravidiel ako prírodné chránené územia a medzi CHÚ boli zaradené v inom právnom režime.
	Súčasťou NP, ale najmä CHKO, sú aj zastavané územia obcí a iné urbanizované územia vrátane kameňolomov a iných objektov, ktoré v podstate netvoria predmet ochrany. V CHÚ sa nachádzajú i lokality, u ktorých nie je z hľadiska ochrany prírody predpoklad dosiahnuť priaznivý stav. 
	V chránených územiach okrem CHKO prevažuje štátne vlastníctvo. V NP je 52 %, v OP NP 39 % a v MCHÚ je 61, 1% pozemkov v štátnom vlastníctve. V CHKO je tento podiel len 34%. 
	V štruktúre druhov pozemkov vo všetkých kategóriách CHÚ má ťažiskové postavenie lesný pôdny fond (ďalej len „LPF“), ktorý v NP zaberá 89 %, v OP NP 44 %, v CHKO 71 % a v MCHÚ 88 %.
	V NP, ale najmä v CHKO sa nachádzajú aj hospodárske lesy. V NP je tento podiel 28 %, v OP NP až 85 % a v CHKO 67 % (príloha č. 3A, B, C). Prakticky všetky lesy osobitného určenia vyhlásené podľa § 2 ods. 3 písm. e) vyhlášky MP SR č. 5/1995 Z. z. o hospodárskej úprave lesov v znení neskorších predpisov sú potenciálne možnými hospodárskymi lesmi.
	Obmedzenie obhospodarovania pozemkov v CHÚ má za dôsledok uplatňovanie finančných náhrad vlastníkmi týchto pozemkov.
	Finančné nároky vyplývajúce z obmedzení bežného obhospodarovania pozemkov na LPF v neštátnom vlastníctve národnej sústavy CHÚ sa odhadujú na cca 54 miliónov Sk ročne na územiach s 5. a 4. stupňom ochrany. V  2. a 3. stupni ochrany neboli doposiaľ vo väčšom rozsahu požadované náhrady, aj keď niektoré ochranné podmienky môžu aj tu predstavovať obmedzenia bežného obhospodarovania pozemkov. V prípade aplikovania obmedzení bežného obhospodarovania pozemkov v 2. a 3. stupni ochrany je možné výšku náhrady odhadnúť na maximálne 194 mil. Sk. Z toho na neštátnych pozemkoch náhrada predstavuje sumu 84 mil. Sk.
	Kvantifikácia odhadu ročnej náhrady za obmedzenie bežného obhospodarovania podľa jednotlivých stupňov ochrany na LPF je nasledovná:

Stupne ochrany	5. stupeň	4. stupeň	3. stupeň	2. stupeň	Spolu	
Priemerná náhrada za 1 ha / 1 rok (v Sk)	1 380	781	385	220	-	
Výmera LPF – celkom (v ha)	90 642 	8720	 223 986	490 157	813 505 	
Náhrada / 1 rok – celkom (v Sk)	125 085 960	6 810 320	86 234 610 	107 834540	325 965 430	
Výmera LPF – štátne pozemky (v ha)	53 893 	4 556	138 457	257 784	454 690	
Náhrada / 1 rok – štátne pozemky (v Sk)	74 372 340	3 558 236	53 305 945	56 712 480	187 949 001	
Výmera LPF – neštátne pozemky (v ha)	36 749	4164	85 529	232 373	358 815	
Náhrada / 1 rok – neštátne pozemky (v Sk)	50 713 620	3 252 084	32 928 665	51 122 060	138 016 429	
Poznámka:
Pre kvantifikáciu odhadu ročnej náhrady za obmedzenie bežného obhospodarovania podľa jednotlivých stupňov ochrany na LPF bola použitá priemerná hodnota na ha a rok podľa jednotlivých stupňov ochrany (v Sk), ktorá bola odsúhlasená na spoločnom rokovaní, ktoré  vyplynulo na základe záverov z MPK, medzi zástupcami LVÚ Zvolen a ŠOP SR Banská Bystrica dňa 03.12.2003 k odhadu výšky náhrady za obmedzenie. 

V kvantifikácii odhadu náhrady za obmedzenie bežného obhospodarovania podľa jednotlivých stupňov ochrany je potrebné zohľadniť skutočnosť, že pre správcov štátnych pozemkov novelou zákona s účinnosťou od 1. júla 2004 zanikla  možnosť uplatnenia si náhrady za obmedzenie bežného obhospodarovania. Pri zohľadnení tejto skutočnosti výsledná hodnota náhrady za obmedzenie bežného obhospodarovania neštátnych pozemkov na LPF predstavuje sumu cca 138 mil. Sk.
	Finančné nároky vyplývajúce z obmedzenia bežného obhospodarovania pozemkov na PPF v národnej sústave CHÚ pri ploche 181 054,5214 ha predstavujú sumu 95 472 126 Sk/ročne. V 2. stupni nie je predpoklad vzniku obmedzení.
	Kvantifikácia odhadu náhrady za obmedzenia bežného obhospodarovania podľa jednotlivých stupňov ochrany na PPF je nasledovná:

Stupeň ochrany	Výmera PPF (v ha)	Kz	PEO (Sk/ha)	Celková náhrada za rok (Sk)	
	orná pôda,
trvalé kultúry	TTP		orná pôda, trvalé kultúry	TTP	orná pôda,
trvalé kultúry	TTP	
5. stupeň	1203,643	585,888	0,3	52 613	12 491	18 998 181	2 195 498	
4. stupeň	2305,6319	1639,1748	0,2	52 613	12 491	24 261 242	4 094 987	
3. stupeň	4485,241	17872,4427	0,1	52 613	12 491	23 598 199	22 324 018	
Spolu	95 472 126	
Poznámka:
PEO – produkčno-ekonomické ocenenie bonitovaných pôdnoekologických jednotiek, 
Kz – koeficient zníženia stanovený ako ekvivalent konkrétneho rozsahu obmedzení, ktorých dodržanie spôsobuje zníženie výnosovosti poľnohospodárskej produkcie.
Pre kvantifikáciu odhadu ročnej náhrady za obmedzenie bežného obhospodarovania podľa jednotlivých stupňov ochrany na PPF bola použitá príloha č.2 k Metodickému usmerneniu MP SR č. 7507/2000-620. Uvedený postup umožňuje realizáciu odhadu finančného rámca pre budúce obdobie, pričom zohľadňuje reálne ukazovatele výrobných podmienok na poľnohospodárskej pôde v SR.

	Samotná náhrada za obmedzenie obhospodarovania nemá vplyv na priaznivý stav CHÚ, pretože nie je viazaná na starostlivosť o územie.

Závery z analýzy národnej sústavy CHÚ:
•	sústava nie je dostatočne reprezentatívna a nemá stanovený cieľový stav ochrany jednotlivých prírodných objektov (biotopov, biotopov druhov) na národnej úrovni,
•	predmetom ochrany sú aj územia, ktoré nemajú prírodný charakter, alebo predmet ochrany zanikol; u NP a CHKO tieto zahŕňajú aj lokality zdevastované, odprírodnené alebo hospodársky intenzívne využívané bez perspektívy dosiahnuť tu priaznivý stav z hľadiska ochrany prírody,
•	územná ochrana je založená na systéme obmedzení spôsobu využívania pozemkov, uplatňovaných prostredníctvom rozhodovania štátnych orgánov ochrany prírody a krajiny (ďalej len „OPaK“) diferencovane v závislosti od stupňa ochrany; obmedzenie obhospodarovania pozemkov v CHÚ vyvoláva požiadavky vlastníkov na finančnú náhradu, čo zvyšuje nároky na štátny rozpočet,
•	vlastníci (správcovia, nájomcovia) pozemkov sa nezapájajú do starostlivosti o CHÚ a svoju účasť na manažmente podmieňujú poskytnutím finančného príspevku zo strany OPaK,
•	lesné hospodárstvo má kľúčovú pozíciu pri ovplyvňovaní stavu CHÚ. 	

2. 1. 2. Európska sústava chránených území  (NATURA 2000)
	Ako záväzok vyplývajúci zo vstupu SR do EÚ sa od roku 2000 pripravuje návrh sústavy CHÚ podľa kritérií ustanovených právnymi predpismi EÚ, tzv. sústava CHÚ NATURA 2000. Túto tvoria dva typy území: chránené vtáčie územia (ďalej len „CHVÚ“) a územia európskeho významu (ďalej len „ÚEV“). 
	Národný zoznam navrhovaných CHVÚ (schválený vládou SR uznesením č. 636/2003 zo dňa 9. júla 2003) obsahuje celkove 38 území s výmerou 1 236 545 ha, pokrývajúcich 25,2 % z výmery SR. Ku dňu vstupu SR do EÚ mali byť vyhlásené všetky navrhované chránené vtáčie územia vyhláškami MŽP SR. S účinnosťou od 01.05.2005 bolo vyhlásené CHVÚ Horná Orava (vyhláška MŽP SR č. 173/2005 Z. z.) a s účinnosťou od 01.06.2005 bolo vyhlásené CHVÚ Malé Karpaty (vyhláška MŽP SR č. 216/2005 Z. z.).
	Národný zoznam navrhovaných ÚEV (schválený vládou SR uznesením č. 239/2004 zo 17. marca 2004) obsahuje 382 území s výmerou 574 745 ha, čo predstavuje 11,76 % z výmery SR. S účinnosťou od 01.08.2004 bola predbežná ochrana ÚEV ustanovená výnosom MŽP SR č. 3/2004-5.1.
	V súčasnosti je na 52,14 % z celkovej rozlohy navrhovaných chránených vtáčích území vyhlásené niektoré z CHÚ. Navrhované CHVÚ pokrývajú do značnej časti 8 vyhlásených NP, vrátane ich OP a 11 CHKO.
	Zabezpečením ochrany navrhovaných území európskeho významu v existujúcej sieti chránených území, po vyhlásení ich ochrany, môže dôjsť k zvýšeniu rozlohy jednotlivých vyšších  stupňov ochrany.
	Prekrytie navrhovaných ÚEV s dnešnou národnou sústavou CHÚ predstavuje 10,16 % z rozlohy územia SR. Časť navrhovaných ÚEV nachádzajúcich sa mimo jestvujúcej národnej sústavy CHÚ, čo predstavuje 1,6 % územia Slovenska, je významných z hľadiska ochrany biotopov a biotopov druhov nezastúpených v národnej sústave CHÚ. V navrhovaných ÚEV sa nachádza 66 biotopov európskeho významu, z toho 22 prioritných (príloha č. 4A, B, C). 
	Vyhlásenie sústavy NATURA 2000 v zmysle spracovaného návrhu zvýši nároky na ŠR v rámci finančnej náhrady za obmedzenia bežného obhospodarovania pozemkov  v chránených územiach o cca 267 miliónov Sk ročne, čo predstavuje v navrhovaných CHVÚ sumu 248 mil. Sk a  v ÚEV 19 mil. Sk.

Poznámka:
V prílohe č. 9 k materiálu Národný zoznam navrhovaných chránených vtáčích území, ktorý vláda SR schválila dňa 09.07.2003 uznesením vlády č. 636/2003 bol odhadnutý dopad na štátny rozpočet z dôvodu náhrady za obmedzenie bežného obhospodarovania na LPF 245 mil. Sk a na PPF 572 mil. Sk.
Odhad bol veľmi hrubý, spracovaním vyhlášok pre 7 CHVÚ v roku 2004 bola spresnená výmera LPF v týchto územiach a konkretizovaný časový a plošný rozsah činností obmedzujúcich bežné obhospodarovanie na LPF, pričom výpočet náhrady za bežné obhospodarovanie tvorí 58% pôvodného odhadu. Predpokladané výška náhrady na LPF pre všetky CHVÚ tak predstavuje 142 mil. Sk (58% pôvodného odhadu).
Obdobným spôsobom bol spresnený odhad náhrady za bežné obhospodarovanie na PPF, čo predstavuje sumu 106 mil. Sk (18,5% pôvodného odhadu: 572 mil. Sk).
Odhad náhrady za obmedzenie bežného obhospodarovania v navrhovaných ÚEV (cca 19 mil. Sk) je uvedený v prílohe č. 6 k materiálu Národný zoznam navrhovaných území európskeho významu, ktorý vláda SR schválila dňa 17.03.2004 uznesením vlády č. 239/2004, konkrétne na LPF 15 mil. Sk a na PPF 3,6 mil. Sk..
Pri CHVÚ ide o finančné prostriedky potrebné na úhradu náhrady za obmedzenie bežného obhospodarovania po vyhlásení všetkých navrhovaných CHVÚ, pri ÚEV ide o finančné prostriedky potrebné už v čase predbežnej ochrany.

Závery z analýzy navrhovanej európskej sústavy CHÚ na Slovensku:
•	vyhlásením navrhovaných CHVÚ sa obmedzenia vyplývajúce z ochranných podmienok dotknú 	ďalších 11,3 % územia Slovenska,
•	vyhlásením navrhovaných ÚEV sa obmedzenia vyplývajúce z ochranných podmienok dotknú 	ďalších 1,6 % územia Slovenska,
•	vyhlásením sústavy NATURA 2000 sa zvýšia nároky na náhradu obmedzenia bežného 	obhospodarovania vo výške cca 267 miliónov Sk ročne.

2. 1. 3. Ochrana krajiny
	Ochrana krajiny je založená na princípe zachovania územného systému ekologickej stability (ďalej len „ÚSES“), ktorý zabezpečuje rozmanitosť podmienok a foriem života v krajine. Základné ciele sú premietnuté v dokumentácii ochrany prírody, a to v Genereli nadregionálneho územného systému ekologickej stability (ďalej len „GNÚSES“) schválenom uznesením vlády SR č. 319/1992, projektoch regionálneho systému ekologickej stability (ďalej len „RÚSES“) a projektoch miestneho územného systému ekologickej stability (ďalej len „MÚSES“).
	Pre účely ochrany prírody MŽP SR obstaralo 29 MÚSES. Na regionálnej úrovni bolo spracovaných 38 RÚSES (1993  1995), ktoré sú na rôznej kvalitatívnej úrovni, vzájomne neprepojené a sčasti už neaktuálne. V praxi sa širšie nepodarilo uplatniť dokumentáciu ÚSES v rozhodovaní štátnej správy ochrany prírody, ani ako podklad pre územné plány sídiel a zón.
	Podľa spracovanej dokumentácie ÚSES je možné zabezpečovať len ochranu existujúcich prvkov ÚSES, a to zaradením do sústavy CHÚ alebo prostredníctvom rozhodovania orgánov štátnej správy. Súčasný právny rámec na úseku ochrany prírody nie je dostatočným nástrojom pre revitalizáciu a tvorbu krajiny.
	S cieľom zabezpečenia celoplošnej diferencovanej ochrany prírody a krajiny je potrebné pri navrhovaní nových CHÚ uplatňovať systémový prístup formou ochrany reprezentatívnych potenciálnych geoekosystémov (príloha č. 5A, B).
	V záujme obnovenia ekologickej stability a celkového rázu poľnohospodárskej krajiny, sa vyžaduje uplatňovať ochranu krajinných prvkov prostredníctvom projektov pozemkových úprav, ktoré sa len postupne zavádzajú do praxe.
	V krajine na poľnohospodárskom pôdnom fonde pribúdajú pozmenené plochy v rôznom štádiu sukcesného procesu (zarastanie krovinami a drevinami).
	Narastajú tendencie ich delimitovania do lesného pôdneho fondu (ďalej len „LPF“). Pri využívaní pozemkov na pestovanie energetických drevín môže dôjsť k vedomému rozširovaniu inváznych druhov (napr. agát) s nepriaznivými dôsledkami na prirodzené zloženie ekosystémov.

Závery z analýzy stavu ochrany krajiny:
•	dokumentácia ÚSES na miestnej a regionálnej úrovni je sčasti neaktuálna a dostatočne sa neuplatnila v praxi,
•	nie sú vytvorené podmienky pre revitalizáciu poškodených častí krajiny,
•	pri delimitácii poľnohospodárskych pozemkov do LPF je nebezpečenstvo zavádzania inváznych druhov drevín a zhoršovania podmienok biodiverzity.	

2. 2. DRUHOVÁ OCHRANA A OCHRANA DREVÍN

2. 2. 1. Rastliny a živočíchy
	Z celkového počtu 11 323 rastlinných druhov na Slovensku je 10,66 % chránených. Z toho 88,3 % predstavujú cievnaté rastliny, 3,3 % machorasty, 1,5 % lišajníky, 6,2 % huby a 0,5 % riasy. Podľa súčasných všeobecne platných právnych predpisov je na Slovensku chránených 1 368 vyšších a nižších druhov rastlín, z toho 518 chránených v krajinách EÚ. Osobitnému režimu z hľadiska obchodu podlieha 110 druhov cievnatých rastlín zaradených v prílohe CITES II.
	Rizikových taxónov vyšších a nižších rastlín je na Slovensku 2 860, vyhynutých je 197 (príloha č. 6).
		Na Slovensku je chránených 754 taxónov živočíchov (742 druhov, 12 rodov), z toho 257 chránených v krajinách EÚ. V súlade s právom EÚ sú u nás chránené všetky druhy voľne žijúcich vtákov prirodzene sa vyskytujúcich na európskom území členských štátov EÚ. V prílohách CITES I a II je zahrnutých 65 pôvodných taxónov živočíchov (príloha č. 7).
		Vo vybraných skupinách živočíchov je rizikových taxónov 2 248, z toho vyhynutých 42 (príloha č. 8A, B, C). Počet rizikových taxónov živočíchov sa za posledné 2 roky nezmenil.
		V zmysle poľovníckych právnych predpisov je z celkového počtu chránených druhov živočíchov medzi poľovnú zver zaradených 11 druhov cicavcov a 43 druhov vtákov, pod režim rybárskeho zákona spadá 17 chránených druhov rýb. Uplatňovanie dvoch právnych režimov spôsobuje problémy pri zabezpečovaní manažmentu chránených živočíchov a v rozhodovacích procesoch.
		Národné červené zoznamy chránených živočíchov sú spracované pre všetky skupiny stavovcov a pre vybrané skupiny bezstavovcov. Absentuje údajová základňa, a to osobitne u bezstavovcov.
	V národnej sústave CHÚ neboli systematicky vyhlasované chránené územia na ochranu konkrétnych druhov živočíchov či rastlín. Chýbajú celoplošné údaje o výskyte na úrovni populácií. Rovnako absentujú údaje o zastúpení druhov európskeho významu a nižších druhov rastlín, na ktoré sa špecializuje málo odborníkov. Nedostatočné sú tiež komplexné poznatky o rozšírení ostatných osobitne nechránených druhov rastlín, živočíchov a ich biotopov. 
	Najvýraznejšie sa na zmene genofondu pôvodných druhov rastlín a živočíchov prejavuje fragmentácia a zmeny biotopov. K negatívnym faktorom, ktoré ich ovplyvňujú, patrí aj rozširovanie nepôvodných druhov organizmov. Osobitne nebezpečnými sú invázne druhy.
	Zo 616 nepôvodných druhov rastlín patrí na Slovensku 47 medzi invázne a 49 medzi potenciálne invázne druhy rastlín. Počet lokalít s výskytom inváznych druhov rastlín sa z roka na rok zvyšuje. Doteraz bolo v 345 MCHÚ zaevidovaných 175 nepôvodných druhov rastlín.
	Pre územie Slovenska nebol spracovaný zoznam inváznych druhov živočíchov. Údaje o rozšírení nepôvodných druhov rastlín a živočíchov sú neúplné, monitoring výskytu nepôvodných druhov živočíchov sa nerealizoval.
	Prirodzený stav biotopov a ich druhové zloženie je akútne ohrozované šírením inváznych druhov rastlín. Za ich odstraňovanie je zodpovedný vlastník pozemkov, v praxi však vlastníci (správcovia) tieto povinnosti neplnia. ŠOP SR zabezpečuje likvidáciu inváznych druhov rastlín len v 68 MCHÚ, ktoré sa dotýka 16 druhov inváznych rastlín. Vo voľnej krajine sa ničenie obmedzuje na ohniská ohrozujúce CHÚ. Do riešenia problematiky odstraňovania inváznych druhov sa zapája aj MP SR, keď v LHP požaduje odstraňovanie nežiaducich druhov.
	Problematiku ničenia inváznych druhov rastlín zastrešuje rezort Ministerstva životného prostredia SR (ďalej len „MŽP SR“), ktorý má aj právne nástroje na riešenie uvedenej problematiky, ale vzhľadom na prudké rozšírenie týchto druhov (napr. pozdĺž diaľnic, vodných tokov, nevyužívaných plôch v krajine a pod.) je nevyhnutné do riešenia problému zapojiť aj ďalšie rezorty. 
		Početnosť a rozšírenie živočíchov výrazne ovplyvňujú bariérové prvky v krajine, ako sú napr. pozemné komunikácie (najmä cestná sieť) a nadzemné elektrické vedenia. V súčasnosti nie je doriešený účinný systém budovania migračných koridorov živočíchov križujúcich existujúcu cestnú sieť (podchody, nadchody a pod.) a iných preventívnych technických opatrení (oplotenie, migračné zábrany a pod.) ako vyvolaných investícií pri výstavbe. Potrebná je zmena technických noriem pre elektrovody, s nadmerným uhynutím vtákov predovšetkým dravcov.
	Ochrana najohrozenejších druhov rastlín a živočíchov sa realizuje na základe opatrení stanovených v programoch záchrany. Tieto boli zatiaľ vypracované pre 26 vybraných kriticky ohrozených a ohrozených druhov rastlín a 13 vybraných kriticky ohrozených a ohrozených druhov živočíchov (príloha č. 9A, B). Základným problémom pri realizácii schválených programov záchrany je nedostatok finančných prostriedkov. Rozpočet organizácií ochrany prírody a krajiny umožňuje pokryť cca 1/3 tretinu predpokladaných nákladov.
	Ochrana ex situ je len u niektorých pôvodných druhov realizovaná v záchranných chovoch. Tu sú zatiaľ len v obmedzenej miere využívané kapacity zoologických záhrad (ďalej len „ZOO“). Nebola založená genobanka pôvodných druhov živočíchov a rastlín. S výnimkou ochrany genofondu pôvodných hospodárskych druhov drevín, ktorú zabezpečuje MP SR zakladaním a udržiavaním génových základní a zakladaním semenných porastov, ochrana rastlín ex situ má svoju tradíciu v botanických záhradách, osobitne sa ochrany ex situ venujú aj v Múzeu štátnych lesov TANAP v Tatranskej Lomnici. Problematike ochrany chránených druhov, ktoré sú zároveň poľovnou zverou sa venuje pozornosť chovom vo zverniciach a oborách.
	V chovných a rehabilitačných staniciach prevádzkovaných ŠOP SR je ročne umiestnených viac ako 200 jedincov handicapovaných živočíchov. Prevádzku záchytného centra pre zhabané živočíchy zabezpečuje ZOO Bojnice. Vzhľadom na rastúci trend je potrebné dobudovať existujúcu sieť chovných staníc a rehabilitačných staníc a rozšíriť kapacity ZOO v Bojniciach.
		V zmysle zákona hradí štát škody spôsobené 8 chránenými druhmi živočíchov (bobor vodný, vydra riečna, kormorán veľký, los mokraďový, zubor hôrny, medveď hnedý, vlk dravý a rys ostrovid). Škody spôsobené medveďom hradí aj rezort Ministerstva pôdohospodárstva SR, u ostatných druhov rezort MŽP SR, čo prináša problémy a uplatňovanie rôznych kritérií pri šetrení a uhrádzaní škôd. Žiadna pozornosť nie je venovaná podpore preventívnych opatrení. 

Závery z analýzy druhovej ochrany rastlín a živočíchov:
	chýba prehľad o zastúpení chránených druhov národného a európskeho významu v národnej sústave CHÚ a systematický monitoring chránených druhov rastlín a živočíchov a ich biotopov,
	poznatková základňa o výskyte a početnosti druhov rastlín, živočíchov a biotopov je nedostatočná, vedecké inštitúcie, vysoké školy a múzeá sa nezapájajú do výskumu chránených druhov a ich biotopov,
	prejavuje sa nedostatok finančných zdrojov na zabezpečenie schválených programov záchrany druhov a manažmentových opatrení,
	prežitie niektorých druhov živočíchov v prírode je podmienené odstránením bariér a zastavením fragmentácie ich biotopov,
	do riešenia problematiky inváznych druhov rastlín a živočíchov nie sú zapojené rezorty, ktoré usmerňujú obhospodarovanie pozemkov s výnimkou MP SR na úseku lesného hospodárstva,
	ochrane ex situ nie je venovaná primeraná pozornosť,
	systém kompenzácií škôd, spôsobených chránenými druhmi živočíchov je administratívne roztrieštený, netransparentný a nerieši prevenciu.

2. 2. 2. Nerasty a skameneliny
	Do zoznamu chránených nerastov je zahrnutých 12 typových nerastov a 61 významných nerastov. Chránenými sú aj všetky meteority nájdené na území Slovenskej republiky. Do zoznamu chránených skamenelín je zahrnutých 655 typových skamenelín. Na rozdiel od rastlín a živočíchov nie je zákonom ustanovená všeobecná ochrana minerálov a skamenelín.
	Praktická účinnosť aplikácie ochrany nerastov a skamenelín sa javí ako nízka a problematická z viacerých aspektov. Je to najmä vedecká identifikácia druhov, povoľovanie zberu a spracovania chránených druhov, možnosť zámeny vzoriek slovenskej a zahraničnej proveniencie, ako aj posudzovanie vývozu chránených druhov bez existencie inštitútu kontroly každého vývozu nerastov a skamenelín. K riešeniu otázky kontroly zberu, vývozu, evidencie sa vyžaduje súčinnosť rezortu kultúry, ktorý zastrešuje odobraté vzorky minerálov a skamenelín ako kultúrne dedičstvo štátu.

Závery z analýzy druhovej ochrany nerastov a skamenelín:
•	absencia zákonnej úpravy všeobecnej ochrany nerastov a skamenelín,
•	chýbajúca kontrola každého vývozu nerastov a skamenelín.

2. 2. 3. Ochrana drevín 
	Ochrana drevín sa vzťahuje na ochranu drevín rastúcich mimo lesa (mimo lesného pôdneho fondu) a ochranu chránených stromov a ich skupín vrátane stromoradí.
	Na Slovensku evidujeme 480 chránených stromov, z toho 332 jednotlivo rastúcich a 148 skupín. Spolu to predstavuje 1 322 stromov. V sústave chránených stromov je zastúpených 70 taxónov, z toho 32 domácich druhov. Z hľadiska pôvodných druhov stromov v sústave chýba 30 druhov. Sústava chránených stromov nie je reprezentatívna a je výsledkom vyhlasovania ochrany stromov na základe rôznorodých kritérií.
	ŠOP SR zabezpečuje starostlivosť o chránené stromy, ktorá spočíva v ošetreniach rôzneho stupňa náročnosti (cca 500 tisíc Sk ročne). Iba v ojedinelých prípadoch starostlivosť zabezpečuje vlastník. 
	Od roku 2002 prešla kompetencia na úseku ochrany drevín na obce, ktoré nie sú na výkon tejto činnosti personálne pripravené, pričom na mnohých miestach sa následne uskutočnil výrub drevín. Chýba tiež systémový prístup k plánovitému zakladaniu parkov, alejí a verejnej zelene. Absentuje tiež vyhotovenie východiskového dokumentu na zabezpečovanie starostlivosti o dreviny v katastrálnom území obce – dokumentu starostlivosti o dreviny, ktorý obstaráva a schvaľuje obec. 
	Obce nedostatočne využívajú kompenzačné opatrenia umožňujúce financovať zakladanie a údržbu drevín ako náhradu za povolené výruby. 

Závery z analýzy ochrany drevín:
•	sústava chránených stromov nie je reprezentatívna,
•	obce prevažne nevytvorili podmienky na výkon štátnej správy a nedostatočne využívajú kompenzačné opatrenia pre náhradnú výsadbu, plánovité ošetrovanie drevín a zakladanie zelene.

2. 3. VÝCHOVA A VZDELÁVANIE

	Environmentálnu výchovu (ďalej len „EV“) so zameraním na ochranu prírody zabezpečujú pracovníci pre EV v 14 organizačných útvaroch ŠOP SR, prevažne na správach NP. Niektoré aktivity v oblasti EV zabezpečujú aj SMOPaJ, SSJ a ZOO Bojnice.
	V rámci systému stredných a vysokých škôl lesníckeho zamerania sú absolventi vedení k enviromentálnej výchove v tejto oblasti.
	Spolupráca organizácií ochrany prírody a krajiny so školami v oblasti EV nie je systematická. Absentuje prepojenie školskej a mimoškolskej výchovy k ochrane prírody. V rámci školského vyučovania je EV založená na dobrovoľnosti a osobnom záujme jednotlivých vyučujúcich o túto problematiku. 
	V chránených územiach je v súčasnosti viac ako 90 náučných chodníkov (ďalej len „NCH“) a náučných lokalít (ďalej len „NL“). Väčšina NCH a NL je v zlom technickom stave (nedostatok finančných prostriedkov na údržbu, vandalizmus). 
	V pôsobnosti ŠOP SR je 13 zariadení, ktoré plnia funkciu informačných stredísk ochrany prírody (ďalej len „ISOP“) a Škola ochrany prírody vo Varíne. V sieti ISOP sa nenachádza žiadne informačné stredisko, ktoré by bolo porovnateľné so zariadeniami tohto typu v európskych krajinách. Personálne a technické vybavenie ISOP, ako aj vybavenie informačným a propagačným materiálom je nedostatočné. 
	Vydávanie informačných a propagačných materiálov k problematike ochrany prírody a krajiny je sporadické a nesystematické a len čiastočne pokryté z rozpočtu organizácií ochrany prírody a krajiny. Systematicky sú vydávané len spravodajca Chránené územia Slovenska, magazín Ochrana prírody Slovenska, zborník Ochrana prírody a Aragonit. Niektoré neperiodické tituly (sprievodcovia po NCH, skladačky o MCHÚ, rastlinstve, živočíšstve, CHÚ...) sú vydávané v rámci zahraničných projektov, alebo z iných mimo rozpočtových zdrojov.
	Organizácie ochrany prírody a krajiny oproti minulému obdobiu čiastočne zlepšili propagáciu svojej činnosti formou tlačových besied zameraných najmä na problematiku budovania sústavy CHÚ NATURA 2000, územnú a druhovú ochranu, ako aj formou spravodajských príspevkov v celoslovenských, resp. regionálnych médiách (rozhlas, televízia).
	Vzdelávanie pracovníkov ŠOP SR bolo zabezpečované len sporadicky (napr. školenie k zákonu o ochrane prírody a krajiny, zákonu CITES, zákonu EIA, k tvorbe a manažovaniu projektov, ku komunikácii, k príprave a realizácii programov starostlivosti o CHVÚ a ÚEV, monitoringu druhov a biotopov sústavy NATURA 2000, informačným systémom v rámci projektu Twinning Phare).
	Uvedené aktivity v oblasti EV (vydávanie informačných a propagačných materiálov, budovanie, rekonštrukcia NCH a NL, činnosť ISOP) vyžadujú značné finančné prostriedky, ktoré sú len čiastočne pokryté z rozpočtu organizácií ochrany prírody a krajiny.

Závery z analýzy výchovy a vzdelávania:
•	na realizáciu EV, vrátane rekonštrukcie NCH, NL, vydávania informačných a propagačných 	materiálov, budovanie a prevádzku ISOP, je nedostatok finančných zdrojov,
•	absentuje prepojenie školskej a mimoškolskej výchovy k ochrane prírody a krajiny,
•	propagácii ochrany prírody sa nevenuje dostatočná pozornosť,
•	vzdelávanie pracovníkov ochrany prírody a krajiny je nesystematické.

2. 4. Výkon štátnej správy	

	Výkon štátnej správy ochrany prírody a krajiny podľa zákona zabezpečuje MŽP SR, krajské a obvodné úrady štátnej správy starostlivosti o životné prostredie, Slovenská inšpekcia životného prostredia a obce.
	Organizácie ochrany prírody a krajiny sú do rozhodovacieho procesu zapojené spracovávaním podkladov a stanovísk pre orgány štátnej správy (cca 9 tisíc stanovísk ročne) a účasťou na konaniach.
	Takto realizovaný výkon je často zdĺhavý a neracionálny vzhľadom na počet zúčastnených na jednom konaní a počet podkladov potrebných na konanie. Komunikácia s vlastníkmi (správcami, nájomcami) pozemkov je týmto postupom zdvojená. Oddelenie výkonu starostlivosti (odborné organizácie) a rozhodovania (orgány štátnej správy starostlivosti o životné prostredie) je miestami ekonomicky i časovo neefektívne. 
	Výkon štátnej správy pri rozhodovaní ovplyvňujúcom stav OCHČPaK nie je koherentný, dochádza k rozporom v rozhodovaní jednotlivých štátnych orgánov. Ide predovšetkým o nesúlad právnych predpisov lesného hospodárstva, poľovníctva a poľnohospodárstva na jednej strane a ochrany prírody na strane druhej.
	Pri presadzovaní záujmov ochrany prírody spolupracujú orgány a organizácie ochrany prírody a krajiny s políciou, colnými a justičnými orgánmi. Trestná činnosť podľa ustanovenia § 181c Trestného zákona, t. j. porušovanie ochrany rastlín a živočíchov, je zaraďovaná do tzv. environmentálnej trestnej činnosti, ktorej sa zatiaľ nepripisuje taká vážnosť ako inej trestnej činnosti.
	Osobitnou problematikou sú kompetencie stráže prírody, ktorá pri zistení porušenia iných právnych predpisov napriek tomu, že dôsledkom porušenia je vplyv na prírodu a krajinu, nemôže účinne zasiahnuť (napr. zákon o vodách, zákon o rybárstve).

Závery z analýzy výkonu štátnej správy:
 	výkon štátnej správy ochrany prírody a krajiny je pomerne zdĺhavý a ekonomicky neefektívny, 
	právne predpisy upravujúce využívanie a ochranu prírody nie sú zosúladené a pri výkone štátnej 	správy dochádza k rozporom rôznych orgánov vo vzťahu k OCHČP a K (napr. problematika 	vykonávania náhodných ťažieb v chránených územiach a konaní pri vyhotovovaní LHP, atď.),
	pri porušovaní podmienok ochrany rastlín a živočíchov sa prejavuje nedostatočná vynútiteľnosť 	práva.

2. 5. SPOLUPRÁCA S OBCAMI A S MIMOVLÁDNYMI ORGANIZÁCIAMI

2. 5. 1. Spolupráca s obcami
	Obce vykonávajú štátnu správu na úseku ochrany drevín, vrátane zabezpečovania starostlivosti o dreviny v ich územnej pôsobnosti. Pre tento výkon im ŠOP SR na požiadanie spracúva odborné podklady, čo však obce využívajú len sporadicky.
	V zmysle § 50 zákona môže obec ovplyvniť vyhlasovanie, zmenu a zrušenie ochrany OCHČP a K, keďže obec je dotknutou pri vyhlasovaní CHÚ a CHS. Nemá však možnosť vyhlasovať OCHČP a K, čo znižuje zainteresovanosť samospráv na výkone ochrany prírody a krajiny.
	Veľká časť samospráv sa k vyhlasovaniu CHÚ v ich územnej pôsobnosti stavia negatívne. Tento postoj vyplýva z toho, že územná ochrana môže obmedziť určité aktivity v obci, resp. zmeniť ich orientáciu na iné aktivity, napríklad na cestovný ruch. 
	Platný daňový systém umožňuje obci (ako správcovi dane) všeobecne záväzným nariadením podľa miestnych podmienok v obci ustanoviť zníženie dane z pozemkov alebo oslobodiť od dane z pozemkov. Uvedené je možné aplikovať pri úľave na dani z pozemku pre vlastníkov pozemku v CHÚ v národných parkoch, chránených areáloch, prírodných rezerváciách, prírodných pamiatkach a vo vyhlásených ochranných pásmach s tretím a štvrtým stupňom ochrany.
	Nedarí sa zapájať obce do starostlivosti o chránené územia, napriek možnosti využívať pre tieto účely nezamestnaných.
	V CHÚ nie je využívaný prírodný potenciál krajiny na rozvoj ekoturizmu, ktorý podporuje ekonomické záujmy obcí, ochranu prírody a krajiny a slúži tiež ako prostriedok na výchovu verejnosti k ochrane prírody.

Závery z analýzy so spolupráce so samosprávou:
 	výkon štátnej správy ochrany prírody obcami je obmedzený na problematiku ochrany drevín,
 	obce majú prevažne negatívny postoj k vyhlasovaniu CHÚ,
 	nedarí sa zainteresovať obce do starostlivosti o CHÚ,
 	obce nevyužívajú primerane potenciál spojený s existenciou CHÚ na rozvoj ekologicky únosnej 	turistiky.

2. 5. 2. Spolupráca s mimovládnymi organizáciami
	V zmysle zákona môžu byť účastníkmi konania aj občianske združenia so zameraním na ochranu prírody a krajiny, ktoré toto oprávnenie využívajú najmä v konaniach o povolenie výnimiek z ochranných podmienok CHÚ a pri vydávaní súhlasu na výrub drevín. Mimovládne organizácie (ďalej len „MVO“) sa sporadicky podieľajú na tvorbe dokumentácie ochrany prírody a krajiny, na realizácii manažmentových opatrení CHÚ a chránených druhov, ako aj na ich výskume. 
	Niektoré MVO spolupracujú na projektoch zameraných na ochranu prírody a krajiny s medzinárodnými ochranárskymi organizáciami, ktoré podporujú aj výkup pozemkov v CHÚ, k čomu MVO pristupujú veľmi sporadicky. Starostlivosť o pozemky s prírodnými hodnotami vo vlastníctve MVO je jednou z možností zabezpečenia permanentnej starostlivosti o chránené časti prírody.

Závery z analýzy zo spolupráce s mimovládnymi organizáciami:
 	MVO sa zapájajú sporadicky do projektovej činnosti, zatiaľ chýba ich zapojenie do 	starostlivosti o CHÚ a výkupu pozemkov v CHÚ.

2. 6. MEDZINÁRODNÁ SPOLUPRÁCA

	Z hľadiska medzinárodných záväzkov SR pristúpila k 9 medzinárodným dohovorom a dohodám na úseku ochrany prírody a krajiny (príloha č. 10A). Ďalšie medzinárodné dohovory sa čiastočne tejto problematiky dotýkajú (príloha č. 10 B).
	Pri prijímaní medzinárodných záväzkov bola nedocenená finančná náročnosť ich zabezpečenia (napr. realizácia výskumu rezortom MŠ SR, manažmentu lesov v biosférických rezerváciách a lokalitách, ktoré sú nositeľmi Európskeho diplomu). Ich výkon je obmedzený len na rezort, ktorý je gestorom dohovoru, ostatné rezorty sa do plnenia zapájajú len okrajovo. Praktická realizácia záväzkov vyplývajúcich z medzinárodných dohovorov nie je finančne pokrytá.
	Pracovníci orgánov a organizácií ochrany prírody a krajiny sú členmi niektorých výborov a expertných skupín v rámci dohovorov, medzinárodných organizácií a Európskej komisie.
	SR má prostredníctvom MŽP SR a organizácií ochrany prírody a krajiny zastúpenie vo významných medzinárodných organizáciách, ako napr. Wetlands International, Svetová únia na ochranu prírody (IUCN), Europarc Federation, Medzinárodná speleologická únia, Európska asociácia zoologických záhrad a akvárií.
	V rámci bilaterálnej spolupráce pracuje Komisia pre cezhraničnú spoluprácu na úseku ochrany prírody s Poľskom a Maďarskom. Dobre je rozvinutá bilaterálna cezhraničná spolupráca správ NP a CHKO so susediacimi CHÚ v Maďarsku, Poľsku a ČR. Zabezpečovanie jednotlivých dohovorov (príprava a implementácia národných programov, stratégií a akčných plánov), medzinárodných programov, aktívna práca vo výboroch a expertných skupinách dohovorov, Európskej komisie, ako aj v medzinárodných organizáciách je obmedzená pre nedostatok finančných zdrojov a kapacít.
	Vstupom SR do EÚ narástla agenda pre európske záležitosti (príprava podkladov, správ, projektov, monitoring plnenia úloh, posudzovanie projektov z európskych fondov a pod.), s čím súvisia zvýšené nároky na finančné zdroje, odbornú a jazykovú vybavenosť pracovníkov, ktorí túto agendu zabezpečujú.

Závery z analýzy medzinárodnej spolupráce:
 	zapojenie iných rezortov do plnenia medzinárodných záväzkov na úseku ochrany prírody a 	krajiny je nedostatočné,
 prejavuje sa nedostatok finančných zdrojov a kapacít na plnenie úloh vyplývajúcich 	z medzinárodných záväzkov a iniciatív vrátane úloh vyplývajúcich z členstva  SR v  EÚ.