N á v r h

Legislatívny zámer
 na vypracovanie návrhu zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej prevencii  

I. kapitola
Sociálnoprávna ochrana detí a  sociálna prevencia 

	Vláda SR sa vo svojom Programovom vyhlásení  zaviazala naplniť strategické ciele štátnej rodinnej politiky sformulované v Koncepcii štátnej rodinnej politiky, ktoré smerujú k úspešnosti plnenia funkcií rodiny, stabilite a sociálnej kvalite manželských a rodičovských vzťahov a prijímaniu takých opatrení, ktoré umožnia rodičom dôsledne uplatňovať princíp voľby, resp. zlučiteľnosti rodičovskej a profesijnej úlohy. Dôležitou úlohou v oblasti ochrany práv detí je dôsledné napĺňanie Dohovoru o právach dieťaťa v podmienkach SR (ďalej len „Dohovor“). 
Nakoľko kriminalitu mladistvých a delikvenciu maloletých, týranie, zneužívanie a ohrozovanie detí, drogové závislosti, prejavy intolerancie, ako aj výskyt iných negatívnych javov je nevyhnutné riešiť zodpovedajúcimi opatreniami, zaviazala sa  vláda SR v  Programovom vyhlásení  navrhnúť  opatrenia, ktoré by zamedzili sústavný nárast sociálno-patologických javov najmä u detí. 
	Sociálne práva občanov Slovenskej republiky podľa článku 39 Ústavy SR sa realizujú v právnych predpisoch sociálneho zabezpečenia. Systém sociálneho zabezpečenia tvorí v súčasnosti nemocenské poistenie, dôchodkové zabezpečenie (sociálne poistenie), štátna sociálna podpora a sociálna pomoc.	

	Základné východiská a ciele v  sociálnej sfére vytýčila Koncepcia transformácie sociálnej sféry Slovenskej republiky, prijatá vládou SR v roku 1996.
	Základným koncepčným zámerom v oblasti sociálneho zabezpečenia je vytvoriť sociálne spravodlivý systém sociálneho zabezpečenia, založený na osobnej participácii občana, sociálnej solidarite a garancii štátu. Štát garantuje všetky základné subsystémy sociálneho zabezpečenia  v základnej rovine podľa špecifík princípov, na ktorých sú postavené.
 Osobitnú pozornosť venuje štát rodine.  Popri vytvorení, napr. ekonomických, či daňových podmienok, vytvára štát aj rámce legislatívnych a  sociálnych podmienok tak, aby  rodina mohla plniť svoje funkcie voči svojim členom aj voči celej spoločnosti.
Štát  podporuje  riešenie niektorých vopred uznaných životných udalostí občanov a rodín s deťmi systémom štátnej sociálnej podpory. V situáciách, keď nie sú jednotlivci a rodiny sami schopní  riešiť nepriaznivé sociálne situácie, v ktorých sa ocitajú, garantuje štát poskytnutie sociálnej pomoci. Úlohou štátu je teda, okrem iných významných úloh,  prijímať aj legislatívne opatrenia, ktorých cieľom je vytvoriť priestor na predchádzanie  negatívnym dôsledkom rôznych životných situácií, v ktorých sa rodina  a jej členovia ocitajú a  priestor na  podporu a pomoc v prípade, ak takéto životné situácie nastanú.
Kriminalita, drogová závislosť, týranie a zneužívanie detí, domáce násilie, nezamestnanosť,  rozvodovosť, oslabovanie rodiny a jej funkcií a iné závažné javy sú oblasti, v ktorých poskytnutie včasnej a účinnej pomoci môže zamedziť výskytu negatívnych dôsledkov, výskytu stavu hmotnej núdze alebo sociálnej núdze jednotlivca, rodiny, v konečnom dôsledku môže a aj  musí viesť k predchádzaniu a zabraňovaniu príčin vzniku prehlbovania alebo opakovania jednotlivých negatívnych javov a k redukcii, resp. odstráneniu  ich sociálnych dôsledkov.  
Jednou z úloh, ktoré  koncepcia určila, bolo aj spracovanie právnej úpravy  sociálnej pomoci vrátane právnej  úpravy sociálnoprávnej ochrany a   úpravy opatrení na riešenie  celospoločensky závažných problémových okruhov,  ako napr. pomoc drogovo závislým, vracajúcim sa z výkonu trestu odňatia slobody, mladým ľuďom po skončení ústavnej výchovy, deťom a mládeži sociálne maladjustovaným a pod.

	Zákon č. 195/1998 Z.z. o sociálnej pomoci (ďalej len „zákon o sociálnej pomoci“) nadobudol  účinnosť 1. 7. 1998.  V zákone o sociálnej pomoci boli na účely poskytovania sociálnej pomoci upravené sociálnoprávna ochrana a  sociálna prevencia.  
Zákon o sociálnej pomoci upravuje právne vzťahy pri poskytovaní sociálnej pomoci, ktorej cieľom je zmierniť alebo prekonať s aktívnou účasťou občana hmotnú núdzu alebo sociálnu núdzu, zabezpečiť základné životné podmienky občana v prirodzenom prostredí, zabraňovať príčinám vzniku, prehlbovania alebo opakovania porúch psychického vývinu, fyzického vývinu a sociálneho vývinu občana a zabezpečiť integráciu občana do spoločnosti. 
Právna úprava sociálnej pomoci je založená, okrem iného, na  odbúraní štátneho paternalizmu, garantovaní pomoci, pluralite subjektov, ktoré ju poskytujú,  zvýšení individuálnej zodpovednosti občana  za riešenie jeho problémov a problémov jeho rodiny.  Zvýrazňuje úlohu a postavenie rodiny ako prirodzeného subjektu svojpomoci. 
Sociálna pomoc je podľa zákona o sociálnej pomoci  sociálna prevencia a riešenie hmotnej núdze alebo sociálnej núdze, v dôsledku ktorej si občan nemôže sám ani s pomocou rodiny zabezpečiť základné životné podmienky a riešenie sociálnej núdze občana s ťažkým zdravotným postihnutím kompenzáciou sociálnych dôsledkov ťažkého zdravotného postihnutia. 

Dnes po takmer štvorročnej skúsenosti s aplikáciou zákona o sociálnej pomoci, konkrétne ustanovení týkajúcich sa sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie, je nutné skonštatovať, že súčasný stav,  a to v kvalitatívnej aj kvantitatívnej rovine, v oblasti výkonu sociálnoprávnej ochrany detí a  sociálnej prevencie  nemožno považovať za vyhovujúci.  
	Výsledky prieskumu, ktorého cieľom bolo zistiť úroveň praktického výkonu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie,  uskutočneného MPSVR SR v druhej polovici  r. 1999,  ktorého sa zúčastnili všetky orgány miestnej štátnej správy  plniace úlohy na úseku sociálnoprávnej ochrany detí  a sociálnej prevencie,  upozornili na nepriaznivú situáciu vo výkone sociálnoprávnej  ochrany detí a sociálnej prevencie.  Nepriaznivú situáciu potvrdili, okrem prieskumu, aj  vznesené návrhy a požiadavky   iných subjektov pôsobiacich  v oblasti pomoci deťom. 

Z uvedených prieskumov vyplynulo, že na jednej strane stúpa  rozsah aj závažnosť sociálno-patologických fenoménov (porušovanie práv detí, neplnenie povinností občanov zodpovedných za výchovu detí, narušovanie riadnej výchovy detí, vážne ohrozenie zdravia a života detí, drogová závislosť, kriminalita, delikvencia, intolerancia, rasizmus, xenofóbia, samovražednosť, šikanovanie, týranie a pohlavné zneužívanie, domáce násilie, a pod). Na druhej strane klesá,  resp. stagnuje kvalitatívna aj kvantitatívna úroveň vykonávania jednotlivých činností  sociálnoprávnej ochrany detí a foriem sociálnej prevencie.  Túto situáciu potvrdili aj výstupy ročných štatistických zisťovaní za roky 1999 a 2000 v oblasti vykonávania sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti. 
Výsledky   prieskumu súčasného stavu,  návrhy a požiadavky z praxe týkajúce sa  výkonu sociálnoprávnej ochrany detí a  sociálnej prevencie vykonávanej pre maloletých aj plnoletých orgánmi miestnej štátnej správy, námety neštátnych subjektov pôsobiacich v oblasti sociálnej prevencie, náhradnej starostlivosti a  sociálnoprávnej ochrany detí,  tvorili základné východisko pre spracovanie Koncepcie sociálnoprávnej ochrany a náhradnej výchovy a Koncepcie prevencie sociálno-patologických javov a resocializácie. V uvedených materiáloch MPSVR SR podrobne zhodnotilo súčasný stav v oblasti výkonu sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti, vytýčilo základné koncepčné zámery a prijalo opatrenia na ich realizáciu.
  Základným opatrením, navrhnutým na zvrátenie nepriaznivého stavu v oblasti vývoja sociálno-patologických javov a stagnácie  výkonu sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti, bolo  nanovo legislatívne upraviť  oblasť sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie (vykonávanej pre maloletých aj plnoletých). 

II. kapitola
Vývoj právnej úpravy sociálnoprávnej ochrany detí a  sociálnej prevencie 
	 
	Spoločenské aktivity orientované na pomoc chudobným a inak znevýhodneným  sa objavujú prakticky počas  celej existencie ľudstva. K rozvoju plánovaných a cielených sociálnych aktivít dochádza začiatkom 19. storočia.  Začiatkom 20. storočia  možno sledovať aj základy formovania sociálnej práce ako špecifickej profesie s vlastnou teóriou aj spôsobom výkonu. Dynamicky vývoj spoločnosti, stále meniace sa potreby praxe determinovali aj formovanie právnej úpravy sociálnej starostlivosti a pomoci jednotlivcom a rodinám.
	Začiatkom  20. storočia boli v oblasti sociálnej starostlivosti prijímané rozsiahle úpravy, avšak systém sociálnej starostlivosti nebol schopný riešiť  sociálne problémy medzivojnového obdobia. Aj napriek tomu bola verejná sociálna správa na našom území pomerne dobre organizovaná. Starostlivosťou o mládež sa zaoberali rôzne inštitúcie (napr. od r. 1904 Okresná starostlivosť o mládež a jej krajinské ústredie).  Predpisy upravujúce výkon ústavnej výchovy boli do druhej svetovej vojny veľmi všeobecné, málo zaväzujúce, v zložení zverencov aj vo výchovných režimoch existovala veľká pestrosť. Už v tom čase sa začalo poukazovať na neprirodzenosť ústavného  prostredia a zdôrazňovať prednosť rodiny. Ochranu detí žijúcich  v cudzej starostlivosti upravoval zákon č. 256/1921 Zb. o ochrane detí v cudzej starostlivosti a detí nemanželských. Ochrana bola poskytovaná všetkým deťom do l4 rokov veku, ktoré mohli byť umiestnené v náhradnej starostlivosti len s povolením príslušného štátneho orgánu.
	Po  druhej svetovej vojne  bol ako jeden z cieľov vytýčený aj cieľ vybudovať komplexný systém sociálneho zabezpečenia. Sociálna ochrana sa rozšírila takmer na 80 % všetkého obyvateľstva. Vývoj priniesol kvalitatívne aj kvantitatívne zmeny v oblasti pomoci a ochrany detí, v oblasti sociálnej starostlivosti o rodinu a jednotlivcov v súvislosti s rôznymi negatívnymi javmi. Začínajú  sa uplatňovať  špecifické formy starostlivosti  o rôzne skupiny občanov, napr. jednou z foriem starostlivosti podľa dekrétu č. 88/1945 Zb. o všeobecnej pracovnej povinnosti v znení zákona č. 175/l958 Zb. bolo začleňovanie osôb prepustených z výkonu trestu odňatia slobody do pracovného procesu.  
	Nové právne úpravy po roku 1950 rozšírili možnosti rodinnej výchovy pre deti bez rodín, podporovala sa adopcia, bol prijatý opätovne zákon o pestúnskej starostlivosti, vznikla jednotná sieť ústavov pre deti a mládež, ktorá v nezmenenej podobe existuje prakticky dodnes. Úlohy sociálnoprávnej ochrany zabezpečovali v tom čase  úradovne ochrany mládeže  zriadené pri ľudových súdoch, ktoré vykonávali súdnictvo v občianskoprávnych veciach.
	Zákonom č. 265/1949 Zb. o rodinnom práve, ktorý bol účinný od 1.1.1950 sa vyčlenila právna úprava rodinnoprávnych vzťahov z občianskeho práva a došlo k zjednoteniu rodinného práva pre celé územie Československej republiky.
	V právnom poriadku bývalej Československej republiky bola sociálnoprávna ochrana upravená zákonom č. 69/1952 Zb. o sociálnoprávnej ochrane, ktorá spočívala najmä vo vykonávaní hromadného poručenstva a opatrovateľstva, v osobitnej ochrane detí, ktoré nie sú v starostlivosti rodičov, v činnosti poradnej a pomocnej a v tom, že štát prispieva na úhradu osobných potrieb detí, ktoré to potrebujú.  
	Zákon č. 69/1952 Zb. o sociálnoprávnej ochrane bol zrušený zákonom č. 94/1963 Zb. o rodine (ďalej len „zákon o rodine“). Do predmetu právnej úpravy zahrnul zákon o rodine aj problematiku sociálnoprávnej ochrany, čím sa stal zákonom, ktorý v sebe obsahuje súkromnoprávnu aj verejnoprávnu úpravu.
	Od roku 1973 bola opätovne upravená aj pestúnska starostlivosť, čím sa značne rozšírili možnosti  umiestňovania detí do náhradnej rodinnej starostlivosti. Do roku 1998 upravoval pestúnsku starostlivosť zákon č. 50/1973 Zb. o pestúnskej starostlivosti v znení neskorších predpisov.

	Vývoj právnej úpravy sociálnoprávnej ochrany po zrušení zákona č. 69/1952 Zb. o sociálnoprávnej ochrane zákonom  o rodine smeroval k tomu, že oblasť sociálnoprávnej ochrany bola ďalej upravovaná v predpisoch sociálneho zabezpečenia a vykonávaná orgánmi štátnej správy na úseku sociálnych vecí. Pojem „sociálnoprávna ochrana“ nebol v zákone o rodine upravený, naďalej sa však používal v predpisoch sociálneho zabezpečenia. 
Pomerne ucelenou právnou úpravou, ktorá už rozsiahlym spôsobom upravovala  sociálnoprávnu ochranu detí, starostlivosť o rodinu a sociálnu starostlivosť o občanov v súvislosti so sociálnou patológiou bol zákon č. 121/1975 Zb. o sociálnom zabezpečení v znení neskorších predpisov,  zákon č. 132/75 Zb. o pôsobnosti orgánov v sociálnom zabezpečení a  vyhláška MPSV SSR  č. l34/75 Zb., ktorou sa vykonávali uvedené zákony.  K ďalšej výraznej zmene právnej úpravy sociálnej starostlivosti prišlo v roku 1988, keď bol prijatý zákon č. 100/1988 Zb. o sociálnom zabezpečení. Vykonávacím predpisom, ktorý upravoval  poskytovanie sociálnej starostlivosti, bola vyhláška č.  15l/1988 Zb. Vyhláška podrobným spôsobom upravovala podmienky a spôsob poskytovania sociálnej starostlivosti o určité skupiny obyvateľstva  -  o rodinu a deti, o ťažkovychovateľné deti, o občanov, ktorí potrebovali osobitnú pomoc o  spoločensky neprispôsobených občanov  (pomoc závislým, prepusteným z výkonu trestu a pod.). 
Na rozdiel od právnej úpravy sociálnoprávnej ochrany, nemá právna úprava sociálnej prevencie tak rozsiahle historické pramene. Obsahová podstata sociálnej prevencie a jej historické počiatky však siahajú do predchádzajúcich storočí. Sociálna prevencia je pomerne moderným pojmom, ktorý je používaný v súvislosti  s predchádzaním negatívnym javom a procesom v  spoločnosti a v súvislosti s intervenciou v prípade  existencie negatívnych javov a procesov.  

	Ostatná právna úprava sociálnoprávnej ochrany a zároveň prvá právna úprava sociálnej prevencie v zákone o sociálnej pomoci je do určitej miery ďalším pokračovaním právneho vývoja, ktorý nastal po prijatí zákona  o rodine.
	Za obdobie svojej platnosti bol zákon o rodine niekoľkokrát novelizovaný, ani jedna novelizácia však nepriniesla zásadnú zmenu v ustanoveniach týkajúcich sa sociálnoprávnej ochrany. 

III. kapitola
Súčasná právna úprava a jej zhodnotenie 
Zákon  o sociálnej pomoci  znovu zaviedol pojem „sociálnoprávna ochrana“ a upravil jej činnosti. Ako už bolo uvedené, sociálnoprávna ochrana bola po  prijatí zákona o rodine ďalej upravovaná v predpisoch sociálneho zabezpečenia. Všetky právne predpisy, ktoré upravovali podrobnosti poskytovania sociálnoprávnej ochrany, vychádzali z ustanovení zákona o rodine a zároveň reagovali na aktuálne potreby ochrany práv a záujmov detí.
	
Sociálnoprávnu ochranu detí a sociálnu prevenciu  upravuje najmä zákon o sociálnej pomoci  a zákon č. 265/1998 Z.z. o pestúnskej starostlivosti a o príspevkoch v pestúnskej starostlivosti.

	Zákon o sociálnej pomoci upravuje:
1.	sociálnu prácu na účely poskytovania sociálnej pomoci, ako získavanie a spracúvanie informácií o príčinách vzniku alebo možného vzniku hmotnej núdze alebo sociálnej núdze a o potrebe poskytovania sociálnej pomoci, voľbu a uplatňovanie foriem sociálnej pomoci a sledovanie účinnosti ich pôsobenia. (§ 3)

Podľa zákona o sociálnej pomoci sa sociálna pomoc uskutočňuje najmä prostredníctvom sociálnej práce.  Zákon  o sociálnej pomoci  upravuje sociálnu prácu  pre potreby sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie z hľadiska vymedzenia samotného pojmu všeobecne a  neupravuje  podmienky a spôsob za akých môže byť sociálna práca vykonávaná. 
Sociálna práca je nielen profilujúcim sa vedným odborom a praktickou odbornou činnosťou, ale tiež samostatnou profesiou, ktorej výkon závisí od odbornej kompetencie jej realizátorov. Preto je treba upraviť osobitné kvalifikačné predpoklady  sociálnych pracovníkov  (v štátnom i neštátnom sektore) na účely vykonávania sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie. Stanovenie osobitných kvalifikačných predpokladov na  výkon sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie  je základným predpokladom, aby praktický výkon realizovali  profesionáli. Zo štatistických údajov za rok 2000 vyplýva, že  z počtu  201 pracovníkov vykonávajúcich  na orgánoch miestnej štátnej správy sociálnu prevenciu pre maloletých a plnoletých  má  vysokoškolské vzdelanie humanitného smeru len necelých 20 % a z celkového počtu 349 pracovníkov vykonávajúcich sociálnoprávnu ochranu detí len necelých 7 % . V tejto súvislosti je treba upraviť osobitne supervíziu, ktorá je nevyhnutnou súčasťou „celoživotnej“ profesionálnej prípravy v praxi. Supervízia je nielen učenie sa skúsenosťou a jeden z prostriedkov ďalšieho vzdelávania, ale  tiež odbornou kontrolou práce s klientom. 
Zároveň je  treba uviesť, že úroveň vykonávania sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie ovplyvňuje neprimerane vysoký počet klientov na jedného sociálneho pracovníka (na jedného pracovníka v priamom výkone v závislosti od regiónu pripadá od 130 do 220 klientov, v niektorých regiónoch až 400 klientov ( napr. v  priebehu rokov 1996 až 2000 bol zaznamenaný cca 35 %-ný neopodstatnený pokles počtu pracovníkov vykonávajúcich  sociálnu prevenciu pre maloletých a plnoletých v súvislosti s riešením sociálno-patologických javov),  
    
2.	sociálne  poradenstvo  na účely poskytovania sociálnej pomoci ako odbornú činnosť zameranú na zistenie rozsahu a charakteru hmotnej núdze alebo sociálnej núdze, na zistenie príčin jej vzniku, na poskytnutie informácií o možnostiach riešenia hmotnej núdze alebo sociálnej núdze a na usmernenie občana pri voľbe a uplatňovaní foriem sociálnej pomoci; sociálne poradenstvo sa poskytuje najmä rodinám. V rámci sociálneho poradenstva možno občanovi odporučiť poskytnutie odborných poradenských služieb špecializovanými inštitúciami (§12).

Sociálne poradenstvo je na účely vykonávania sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie upravené len ako informačné a distribučné. Súčasná právna úprava neumožňuje poskytovať sociálne poradenstvo tak, aby mohlo byť poskytované aj ako intenzívne, dlhodobé a vysokoodborné sociálne poradenstvo (návrhy socioterapeutických postupov, pomoc pri hľadaní primeranejších foriem správania, riešení problémov a konfliktných situácií a pod.) v súlade s cieľom sociálnej pomoci. 
V rámci sociálneho poradenstva možno odporučiť aj poskytnutie odborných poradensko-psychologických služieb  špecializovanými inštitúciami. Právna úprava  neumožňuje poskytovať psychologické poradenstvo  na účely výkonu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie a neupravuje psychologické poradenstvo na účely sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie.
Špecializovanou inštitúciou, ktorá sa podieľa na vykonávaní sociálnoprávnej ochrany detí a   sociálnej prevencie je Centrum poradensko-psychologických služieb pre jednotlivca, pár a rodinu (ďalej „CPPS“), ktoré, okrem iných činností, poskytuje poradensko-psychologickú pomoc rodinám v kríze, disfunkčným rodinám, rodinám zlyhajúcim v starostlivosti o deti, rodinám ohrozeným sociálno-patologickými javmi (napr. drogová závislosť detí, domáce násilie, problémy s dlhodobou nezamestnanosťou a pod.). Súčasná právna úprava neupravuje činnosti CPPS  pre účely sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie.        

3.	sociálnoprávnu ochranu ako  činnosť na ochranu práv a právom chránených záujmov občanov, najmä maloletých (§13).
 
Sociálnoprávna ochrana je  podľa  zákona o sociálnej pomoci, výchovná činnosť, rozhodovanie o okamžitom umiestnení dieťaťa do starostlivosti nahrádzajúcej starostlivosť rodičov a rozhodovanie o výchovných opatreniach a  ďalšia  činnosť sociálnoprávnej ochrany.
Výkon sociálnoprávnej ochrany je bezprostredne determinovaný najmä právnou úpravou právnych vzťahov v oblasti rodinného práva. 
Ako osobitne významný sa javí najmä  vzťah zákona o rodine a zákona o sociálnej pomoci.
Zákon o rodine v časti „Účasť spoločnosti pri výkone práv a povinností rodičov“(§41 až §50) upravuje dôvody intervencie štátu do rodiny, ako aj opatrenia, ktoré je oprávnený a povinný urobiť súd v záujme ochrany práv a záujmov maloletého dieťaťa. Medzi opatrenia súdu v záujme maloletého dieťaťa možno zaradiť napr. zverenie dieťaťa do niektorej z foriem  náhradnej rodinnej starostlivosti, nariadenie výchovného opatrenia, alebo nariadenie ústavnej výchovy nad maloletým dieťaťom  a pod. Zákon o rodine však neupravuje otázky praktického výkonu jednotlivých opatrení a v oblasti náhradnej rodinnej starostlivosti neupravuje podmienky a postup pri hľadaní náhradného rodinného prostredia maloletému dieťaťu v prípade zlyhania rodiny. 
Oblasť výkonu ústavnej výchovy, organizovania náhradnej rodinnej starostlivosti, sanácie rodinného prostredia, z ktorého bolo maloleté dieťa vyňaté, sledovanie vývoja detí v náhradnej rodinnej starostlivosti a v ústavnej výchove, ako aj ďalšie otázky priamo nadväzujúce na rozhodnutie súdu (napr. výkon ústavnej výchovy), alebo otázky, ktoré je treba zodpovedať ešte pred podaním návrhu na príslušný súd (napr. organizovanie náhradnej rodinnej starostlivosti) upravuje zákon o sociálnej pomoci ako činnosti sociálnoprávnej ochrany. Zákon o sociálnej pomoci súčasne upravuje pôsobnosť štátnych orgánov sociálnej pomoci, orgánov územnej samosprávy a neštátnych subjektov v oblasti sociálnoprávnej ochrany detí.
Zákon o sociálnej pomoci upravuje výkon ústavnej výchovy len v rozsahu poskytovania starostlivosti v zariadeniach sociálnych služieb (detský domov, domov sociálnych služieb pre deti), neupravuje výkon ústavnej výchovy ako výchovného opatrenia, ktorého cieľom je sanácia rodinného prostredia, z ktorého bolo  maloleté dieťa vyňaté tak, aby mohlo maloleté dieťa vyrastať v prirodzenej rodine.
Podľa zákona o sociálnej pomoci možno v detskom domove poskytovať starostlivosť dieťaťu od narodenia do dosiahnutia plnoletosti a ďalej až do osamostatnenia, najdlhšie do 25 rokov veku. Starostlivosť možno poskytovať v detskom domove internátneho typu, v sieti samostatných skupín (poskytujú starostlivosť v prostredí blízkom rodinnému prostrediu, samostatné stravovanie a hospodárenie, vyčlenený rozpočet, môžu byť umiestnené aj v samostatnom byte alebo rodinnom dome) a v rodinách na profesionálne vykonávanie náhradnej starostlivosti    (profesionálna náhradná rodina poskytuje deťom starostlivosť vo vlastnom rodinnom prostredí, je však organizačnou súčasťou detského domova,  profesionálny rodič, resp. rodičia sú zamestnancami  detského domova, detský domov sleduje úroveň poskytovanej starostlivosti).
Ústavnú výchovu je možné vykonávať podľa zákona o sociálnej pomoci aj v domove sociálnych služieb pre deti (starostlivosť možno poskytovať dieťaťu s telesným postihnutím, dieťaťa duševnými poruchami a poruchami správania, dieťaťu s telesným postihnutím a duševnými poruchami a poruchami správania, dieťaťu s telesným postihnutím a duševnými poruchami a poruchami správania, ktoré je zároveň zmyslovo postihnuté).       
Zákon o sociálnej pomoci upravuje organizovanie náhradnej rodinnej starostlivosti, ktoré z časového hľadiska predchádza podaniu návrhu na zverenie maloletého dieťaťa do náhradnej rodinnej starostlivosti na príslušný súd. Zákon o sociálnej pomoci neupravuje podmienky, ktoré musia byť splnené ( napr. na strane žiadateľa o náhradnú rodinnú starostlivosť, ako aj na strane dieťaťa, ktorému je treba zabezpečiť náhradnú rodinnú starostlivosť), aby mohol byť žiadateľ zapísaný do zoznamu osôb vhodných vykonávať náhradnú rodinnú starostlivosť,  aby  mohlo dôjsť k sprostredkovaniu náhradnej rodinnej starostlivosti a podaniu návrhu na príslušný súd. Zákon o sociálnej pomoci tiež neupravuje povinnosti a  postup  orgánov miestnej štátnej správy, orgánov územnej samosprávy a neštátnych subjektov pri hľadaní náhradného rodinného prostredia dieťaťu, ktoré nemôže vyrastať v prirodzenej rodine. Zákon o sociálnej pomoci neupravuje univerzálny systém  sprostredkovania náhradnej rodinnej starostlivosti vo väzbe na  úlohy vyplývajúce pre Slovenskú republiku z Dohovoru o ochrane detí a o spolupráci pri medzištátnych osvojeniach (ďalej len      „Dohovor o medzištátnych osvojeniach“). Je treba uviesť, že nepostačujúca právna úprava nemôže garantovať a nemôže  poskytnúť priestor na ochranu práv a záujmov maloletého dieťaťa a nemôže poskytovať záruky podľa čl. 1 Dohovoru o medzištátnych osvojeniach. 
	Zákon o sociálnej pomoci neupravuje povinnosti a postup orgánov miestnej štátnej správy, orgánov územnej samosprávy a neštátnych subjektov výkone a hodnotení účinnosti výchovných opatrení, pri sledovaní vývoja detí v náhradnej rodinnej starostlivosti a v ústavnej výchove, pri sanácii rodinného prostredia z ktorého boli deti vyňaté pre zlyhanie výchovnej funkcie rodiny ani pri pôsobení na prirodzené sociálne prostredie dieťaťa, na zlepšenie vzťahov medzi rodičmi a deťmi, na zlepšenie vzťahov medzi manželmi navzájom, ak je výchova dieťaťa vážne ohrozená alebo vážne narušená.

4.	sociálnu prevenciu ako odbornú činnosť na predchádzanie a na zabraňovanie príčin vzniku, prehlbovania alebo opakovania porúch psychického vývinu, fyzického vývinu alebo sociálneho vývinu občana (§5 a §6).

Zákon o sociálnej pomoci  upravuje  osobitne  formy sociálnej prevencie (vyhľadávacia činnosť, nápravná činnosť, rehabilitačná činnosť, resocializačná činnosť a organizovanie výchovno-rekreačných táborov), neupravuje však postupy, ktorými sa majú formy sociálnej prevencie vykonávať. Okrem osobitnej úpravy foriem sociálnej prevencie upravuje  aj adresátov  sociálnej prevencie, t. j. maloletých a plnoletých občanov, pre ktorých je možné formy sociálnej prevencie vykonávať.  
Osobitná úprava foriem,  ako aj vymedzenie okruhov adresátov sociálnej prevencie spájajú výkon sociálnej prevencie najmä s riešením už existujúcich negatívnych javov a procesov.  Cieľom  a podstatou sociálnej prevencie je však aj  predchádzať  a zabraňovať  vzniku a opakovaniu negatívnych javov a procesov.  Na tento účel však nie sú formy sociálnej prevencie v zákone o sociálnej pomoci upravené postačujúco a vôbec nie sú upravené  podmienky a spôsob výkonu sociálnej prevencie. 
Zákon o sociálnej pomoci  upravuje vykonávanie sociálnej prevencie pre občana – jednotlivca, ale neupravuje vykonávanie sociálnej prevencie napr. pre rodinu, skupinu, čo nie je  efektívne a nemôže sa takto  dosiahnuť cieľ sociálnej prevencie. Je preto treba upraviť aj  podmienky a spôsob vykonávania sociálnej prevencie pre rodinu a  skupinu. 
Zákon o sociálnej pomoci osobitne upravuje aj výkon sociálnej prevencie v niektorých zariadeniach sociálnych služieb, v ktorých  je sociálna prevencia taxatívne upravená ako súčasť poskytovanej starostlivosti. Jedná sa o krízové stredisko, resocializačné stredisko, rehabilitačné stredisko a útulok. Zákon o sociálnej pomoci však vôbec neupravuje podmienky a spôsob výkonu sociálnej prevencie v zariadeniach sociálnych služieb.
Výkon sociálnej prevencie  je, podobne ako výkon sociálnoprávnej ochrany,   determinovaný aj právnou úpravou právnych vzťahov v oblasti rodinného práva  (zákon o rodine), v oblasti občianskeho práva a v oblasti trestného práva.  

Na výkon sociálnoprávnej ochrany, sociálnej prevencie sú podľa zákona o sociálnej pomoci vecne príslušné orgány miestnej štátnej správy - okresné a krajské úrady,  orgány územnej samosprávy a neštátne subjekty.
 Zákon o sociálnej pomoci upravuje v osobitnej časti vykonávanie sociálnej prevencie, niektorých činností sociálnoprávnej ochrany a poskytovanie sociálneho poradenstva neštátnymi subjektami. Podľa zákona o sociálnej pomoci môže neštátny subjekt na základe povolenia vykonávať aj sociálnu prevenciu alebo vybrané činnosti sociálnoprávnej ochrany, poskytovať sociálne poradenstvo alebo niektorú z foriem sociálnej prevencie.  Platná právna úprava  nejednoznačne upravuje podmienky výkonu sociálnej prevencie, sociálneho poradenstva a vybraných  činností sociálnoprávnej ochrany  a v prípade, že bude rozšírený a podrobne upravený rozsah sociálnoprávnej ochrany, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti, bude nevyhnutná nová úprava  podmienok výkonu pre neštátne subjekty.     

Rozdelenie právnej úpravy medzi zákon o rodine a zákon o sociálnej pomoci spôsobuje v praxi interpretačné a aplikačné ťažkosti o to viac, že právnu úpravu sociálnoprávnej ochrany detí a  sociálnej prevencie  obsiahnutú v zákone o sociálnej pomoci možno považovať za  modernejšiu a účinnejšie chrániacu práva a záujmy maloletých detí. Túto situáciu možno odôvodniť aj tým, že kým právna úprava obsiahnutá v zákone o rodine od nadobudnutia jeho účinnosti  nezaznamenala v oblasti sociálnoprávnej ochrany a  sociálnej prevencie  takmer žiadne zmeny, právna úprava obsiahnutá v právnych predpisoch sociálneho zabezpečenia prešla vývinom, v dôsledku ktorého je dnes vytvorený určitý, aj keď nie  optimálny a postačujúci priestor na ochranu práv a záujmov dieťaťa a zároveň odôvodňuje prijatie osobitnej právnej úpravy sociálnoprávnej ochrany detí a  sociálnej prevencie.    

IV. kapitola
Hlavné dôvody na vypracovanie návrhu zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej prevencii 

Dôvody na vypracovanie novej právnej úpravy  sociálnoprávnej ochrany, sociálnej prevencie a náhradnej výchovy je možné zhrnúť do troch základných oblastí.

1. Právna úprava sociálnoprávnej ochrany a sociálnej prevencie v rámci sociálnej pomoci  neposkytuje priestor na

-	osobitnú ochranu detí, uspokojenie potrieb detí, ktorým je treba zabezpečiť takú ochranu a starostlivosť, aká je nevyhnutná pre ich blaho a ktorá rešpektuje ich najlepší záujem podľa Dohovoru,
-	zabezpečenie rovnocenného náhradného prostredia deťom, ak nie sú vychovávané v  prirodzenej rodine, 
-	účinné predchádzanie, odstraňovanie príčin vzniku, zamedzovanie prehlbovania a šírenia a zabraňovanie opakovania porúch psychického, fyzického alebo sociálneho vývinu jednotlivca, skupín a väčších sociálnych celkov,  
-	zamedzenie sústavného nárastu sociálno-patologických  javov, najmä u detí, kriminality mladistvých, delikvencie maloletých, týrania, zneužívania a ohrozovania  detí, drogovým závislostiam,  prejavom intolerancie a pod. 

Súčasná právna úprava neupravuje napr.: 

-	práva a postavenie maloletého dieťaťa v právnych vzťahoch sociálnoprávnej ochrany, sociálnej prevencie a   vymedzenie spôsobu ich uplatňovania,
-	sociálnu kuratelu, spôsob a podmienky jej výkonu,  
-	spôsob a podmienky  výkonu sociálnej práce (vrátane sociálnej terapie),
-	terénnu sociálnu prácu,       
-	psychologické poradenstvo na účely sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie, 
-	osobitné kvalifikačné predpoklady na výkon sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie, 
-	počet   klientov na jedného pracovníka ,
-	medzištátne osvojenia,
-	vykonávanie sociálnej terapie neštátnymi subjektami,
-	suprevíziu,
-	podmienky a spôsob prípravy žiadateľov o  náhradnú rodinnú starostlivosť,
-	činnosti Centra poradensko-psychologických služieb pre jednotlivca, pár a rodinu pre účely sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie. 

Súčasná právna úprava nepostačujúco upravuje najmä:

-	pojem „sociálnoprávna ochrana detí“, 
-	rozsah a mieru intervencie štátu do rodiny a vymedzenie spôsobu a  prostriedkov v závislosti od situácie, ktorú treba riešiť,
-	pojem „sociálna prevencia“, 
-	formy a činnosti sociálnej prevencie, 
-	spôsob a podmienky realizácie sociálnoprávnej ochrany detí  a sociálnej prevencie ( terénne, ambulantné, stacionárne, pobytové),
-	opatrenia  sociálnoprávnej ochrany detí a spôsob ich realizácie,  
-	sociálnu prácu (vrátane sociálnej terapie) na účely sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie, 
-	výkon ústavnej výchovy,
-	sociálne poradenstvo na účely sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie,   
-	organizovanie náhradnej rodinnej starostlivosti,
-	podmienky výkonu sociálnej prevencie,  sociálneho poradenstva a sociálnoprávnej ochrany detí pre neštátne subjekty, ktoré ich výkon, resp. poskytovanie, majú v predmete činnosti,
-	výkon sociálnej prevencie ako súčasti poskytovaných sociálnych služieb,  
-	pôsobnosť Centra pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže,
-	kontrolu výkonu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie.  

Uvedené základné dôvody, ktoré na seba viažu ďalšie závažné okruhy problémov,  treba  vnímať a riešiť komplexne, nakoľko  sa vzájomne podmieňujú a nie je možné ich riešiť čiastkovo. 

2. Zabezpečenie implementácie medzinárodných dokumentov do právneho poriadku Slovenskej republiky

Dôvodom na prijatie novej úpravy sociálnoprávnej ochrany a sociálnej prevencie  je nevyhnutnosť implementácie medzinárodných dohovorov z oblasti práv detí do právneho poriadku Slovenskej republiky. 
Jedným z najvýznamnejších medzinárodných dokumentov je Dohovor.  Slovenská republika sa v dôsledku sukcesie po bývalej ČSFR stala zmluvnou stranou Dohovoru s účinnosťou od l. l. l993.
Slovenská republika prezentovala a obhajovala Východiskovú správu k Dohovoru pred Výborom OSN pre práva dieťaťa (ďalej len „Výbor“) dňa 3. l0. 2000.
Výbor po obhajobe Východiskovej správy schválil Záverečné odporúčania, ktoré obsahujú pozitívne aspekty, ktoré boli dosiahnuté v oblasti ochrany detí, ďalej faktory a prekážky brániace implementácii Dohovoru, ako aj konkrétne odporúčania Výboru (spolu v 54 bodoch).
Jedným z odporúčaní Výboru je prehodnotiť vlastné zákonodarné a správne opatrenia, aby zabezpečili uplatnenie článkov 3 a 12 Dohovoru.  
Opatrenia, ktoré budú prijaté na základe odporúčaní Výboru budú následne predmetom posudzovania pri prezentovaní a obhajobe ďalšej periodickej správy, ktorú Slovenská republika predloží Výboru.
Pozornosť, ktorú zmluvná strana Dohovoru venuje implementácii Dohovoru, môže mať podstatný vplyv na hodnotenie krajiny medzinárodnými inštitúciami.
Z Pravidelnej hodnotiacej správy Európskej komisie o pripravenosti Slovenskej republiky na členstvo v Európskej únii za rok 2001 vyplýva, okrem iného, úloha          (v rámci politických kritérií členstva) sfunkčniť poradný orgán na podporu a ochranu práv detí a prijať komplexnú legislatívu na ochranu detí. Uvedená hodnotiaca správa, okrem iného, konštatuje, že v Slovenskej republike neexistuje žiadna komplexná legislatíva na ochranu detí. 
Slovenská republika sa s účinnosťou od 1. 2. 200l stala zmluvnou stranou Dohovoru o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí z r. 1980. (ďalej len „Dohovor o únosoch“). 
Slovenská republika sa s účinnosťou od 1. 9. 2001 stala zmluvnou stranou Európskeho dohovoru o uznávaní a výkone rozhodnutí týkajúcich sa starostlivosti o deti a o obnove starostlivosti o deti z  20. 5. 1980 (ďalej len „Európsky dohovor“). Európsky dohovor  dopĺňa  Dohovor o únosoch. Cieľom Dohovoru o únosoch  a Európskeho dohovoru je zabezpečiť okamžitý návrat detí, ktoré boli neoprávnene premiestnené do niektorého zmluvného štátu, alebo sú v ňom zadržiavané a zabezpečiť, aby opatrovnícke práva a práva styku podľa práva jedného zmluvného štátu boli účinne dodržiavané v ostatných zmluvných štátoch. 	 
Slovenská republika sa s účinnosťou od 1. 10 2001 stala zmluvnou stranou Dohovoru o medzištátnych osvojeniach. Cieľom Dohovoru o medzištátnych osvojeniach je vytvoriť záruky, aby sa medzištátne osvojenia uskutočňovali iba v najlepšom záujme dieťaťa a pri rešpektovaní jeho základných práv priznaných medzinárodným právom, zaviesť systém spolupráce medzi zmluvnými štátmi, ktorý zaručí, že tieto záruky budú dodržiavané, a tým zabrániť únosom, predaju alebo obchodovaniu s deťmi a zabezpečiť v zmluvných štátoch uznanie osvojení, ktoré sa uskutočnili na základe  Dohovoru o medzištátnych osvojeniach.
Dôvodom mimoriadneho významu na prijatie novej  právnej úpravy sociálnoprávnej ochrany a sociálnej prevencie  je vytvorenie takých legislatívnych podmienok v rámci právneho poriadku Slovenskej republiky, ktoré zabezpečia dôslednú implementáciu Dohovoru o únosoch, Európskeho dohovoru a Dohovoru o medzinárodných osvojeniach, a tým aj garancie ochrany práv a záujmov detí.
Obzvlášť v prípade implementácie Dohovoru o medzištátnych osvojeniach musí byť garancia ochrany práv dieťaťa jednoznačnou prioritou.
Dôvodom prijatia novej právnej úpravy sociálnoprávnej ochrany a  sociálnej prevencie  je vytvorenie legislatívnych podmienok v rámci právneho poriadku Slovenskej republiky pre implementáciu ďalších medzinárodných dokumentov z oblasti práv detí akými sú napr. Opčný protokol k Dohovoru o právach dieťaťa o účasti detí v ozbrojených konfliktoch, Opčný protokol k Dohovoru o právach dieťaťa o obchodovaní s deťmi, detskej prostitúcii a detskej pornografii,  viacero Európskych dohovorov, ktorých ratifikácia sa v súčasnosti pripravuje.           
Ústredným orgánom na vykonávanie Dohovoru o únosoch, Dohovoru o medzištátnych osvojeniach a Európskeho dohovoru je Centrum pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže.
Na základe záverov Európskej rady v Lisabone, Feire a Nice v roku 2000 o podpore sociálneho začleňovania ako jedného z cieľov modernizácie systémov sociálnej ochrany, v rámci ktorých bola Európskou radou a Európskym parlamentom prijatá Spoločná pozícia na podporu spolupráce medzi členskými štátmi v boji proti sociálnemu vylúčeniu,  sa MPSVR SR v  Národnom pláne pre prijatie acquis communautaire  2001 (Kapitola 13, časť Sociálna ochrana) zaväzuje, že pripraví, okrem iného, Národný program boja proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu a Národný program sociálnej ochrany. Súčasťou  prípravy týchto programov bude zákon  o sociálnoprávnej ochrane, sociálnej prevencii a náhradnej starostlivosti. Uvedené programy predpokladajú aj zvýšenie vzdelanostnej a profesijnej úrovne pracovníkov zabezpečujúcich služby sociálnej ochrany.       

3.  Zabezpečenie kontinuálnej previazanosti úpravy výkonu sociálnoprávnej ochrany detí a  sociálnej prevencie  s ostatnými právnymi predpismi a koncepčnými zámermi v oblastiach, ktoré bezprostredne s ich výkonom súvisia.
Dôvodom novej úpravy sociálnoprávnej ochrany a sociálnej prevencie  je nevyhnutnosť zabezpečiť kontinuitu pri riešení konkrétnych okruhov problémov, ktorých riešenie je v pôsobnosti iných rezortov. Je nevyhnutné zohľadniť pri tvorbe novej právnej úpravy pripravované zmeny najmä v oblasti trestného práva, občianskeho práva, rodinného práva a v oblasti výchovy a vzdelávania.
Dôvodom na novú právnu úpravu je aj zabezpečenie nadväznosti na   právne predpisy,  upravujúce štátnu službu  a  verejnú službu.
Ďalším  dôvodom  novej právnej  úpravy je nutnosť nanovo upraviť pôsobnosť štátnych orgánov, orgánov územnej samosprávy a neštátnych subjektov tak, aby nová právna úprava plne zohľadňovala koncepčné zámery v oblasti modernizácie a decentralizácie verejnej správy.

V. kapitola
Ciele  navrhovanej právnej úpravy

	Cieľom novej právnej úpravy je právnou reguláciou vzťahov právom doposiaľ neupravených a zmenou a doplnením súčasnej právnej úpravy vytvoriť  právny   základ na
-	dôslednú ochranu  práv a záujmov maloletých detí v súlade s Dohovorom a Odporúčaniami Výboru OSN pre práva dieťaťa,
-	implementáciu Dohovoru o únosoch detí z r. 1980,
-	implementáciu Dohovoru o  medzištátnych osvojeniach z r. 1993,
-	implementáciu Európskeho dohovoru z r. 1980,
-	implementáciu záverov a úloh vyplývajúcich z Pravidelnej hodnotiacej správy Európskej komisie o pripravenosti Slovenskej republiky na členstvo v Európskej únii za rok 2001,
-	účelnú, intenzívnu a systematickú pomoc a  podporu deťom a  rodinám, 
-	zabezpečenie rovnocenného náhradného prostredia deťom v prípade, ak nie sú vychovávané v prirodzenej rodine, 
-	efektívne predchádzanie, odstraňovanie príčin vzniku, na zamedzovanie prehlbovania, šírenia  a na zabraňovanie opakovania porúch psychického, fyzického alebo sociálneho vývinu jednotlivca, skupín a väčších sociálnych celkov.  

Za účelom dosiahnutia cieľa treba 
a) upraviť vzťahy právom doposiaľ neupravené, najmä:
-	upraviť práva a postavenie maloletého dieťaťa v právnych vzťahoch sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a   vymedzenie spôsobu ich uplatňovania,
-	upraviť podmienky výkonu sociálnej práce (vrátane sociálnej  terapie),
-	upraviť terénnu sociálnu prácu,       
-	upraviť počet   klientov na jedného pracovníka,
-	upraviť suprevíziu,
-	upraviť sprostredkovanie medzištátnych osvojení,
-	upraviť podmienky  sprostredkovania náhradnej rodinnej starostlivosti,
-	upraviť podmienky a spôsob prípravy žiadateľov o  náhradnú rodinnú starostlivosť,
-	upraviť sociálnu kuratelu pre deti a plnoletých   ako súčasť  sociálnej prevencie,  
-	upraviť psychologické poradenstvo na účely sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie,
-	upraviť osobitné kvalifikačné predpoklady pracovníkov vykonávajúcich  sociálnoprávnu ochranu detí a sociálnu prevenciu,
-	upraviť pôsobnosť štátnych orgánov a orgánov územnej samosprávy pri výkone sociálnoprávnej ochrany a sociálnej prevencie, 
-	upraviť činnosti   Centra poradensko-psychologických služieb pre jednotlivca pár a rodinu pre účely sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie,
-	upraviť proces udeľovania akreditácií na vykonávanie sociálnej  prevencie, sociálneho poradenstva, sociálnej terapie a sociálnoprávnej ochrany detí   subjektami,
-	upraviť podmienky výkonu sociálnej terapie neštátnymi subjektami,

 b) zmeniť alebo doplniť súčasnú právnu úpravu, najmä:
-	nanovo upraviť   pojmy sociálnoprávna ochrana a sociálna prevencia ,
-	nanovo upraviť rozsah a spôsob intervencie štátu do rodiny,
-	nanovo upraviť  opatrenia  sociálnoprávnej ochrany a sociálnej prevencie a spôsob ich realizácie, 
-	nanovo upraviť činnosti  sociálnoprávnej ochrany,
-	nanovo upraviť formy a činnosti sociálnej prevencie,
-	nanovo upraviť podmienky výkonu sociálnoprávnej ochrany  a sociálnej prevencie,
-	nanovo upraviť spôsoby realizácie výkonu sociálnoprávnej ochrany a sociálnej prevencie,
-	nanovo upraviť  výkon ústavnej výchovy,
-	nanovo upraviť  organizovanie   náhradnej rodinnej starostlivosti,
-	nanovo upraviť sociálnu prácu (vrátane  sociálnej terapie) na účely výkonu sociálnoprávnej ochrany   a sociálnej prevencie, 
-	nanovo upraviť  sociálne  poradenstvo na účely sociálnoprávnej ochrany a sociálnej prevencie, 
-	nanovo upraviť pôsobnosť Centra pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže, 
-	nanovo upraviť podmienky výkonu sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie, a sociálneho poradenstva   neštátnymi  subjektami,
-	nanovo upraviť spôsob kontroly výkonu sociálnoprávnej ochrany a  sociálnej prevencie ,
-	nanovo upraviť spôsob dohľadu nad dodržiavaním práv dieťaťa.     

VI. kapitola
Obsah navrhovanej právnej úpravy

Sociálnoprávna ochrana detí, sociálna prevencia a náhradná starostlivosť predstavujú osobitne usporiadanú sústavu na seba nadväzujúcich a vzájomne sa podmieňujúcich   opatrení, ktorými štát, resp. spoločnosť garantuje každému, najmä však maloletému dieťaťu a jeho rodine ochranu, podporu a pomoc, a to osobitne v tých prípadoch, kde rodičia z najrôznejších dôvodov nie sú schopní alebo ochotní zabezpečiť riadnu starostlivosť o dieťa.
Za rozhodujúci princíp intervencie do rodiny treba považovať princíp adekvátnosti, t. j.  mieru intervencie do rodiny v záujme dieťaťa a zároveň voľbu prostriedkov tejto intervencie tak, aby boli primerané a zohľadňovali záujem dieťaťa a práva jeho rodičov.
Na dosiahnutie cieľa novej právnej úpravy bude treba upraviť, kedy sa
A.	musí zasiahnuť, pretože je to nevyhnutne potrebné a nastala skutočnosť predvídaná právnou normou a zároveň
-	je treba prijať a realizovať  konkrétne a zodpovedajúce opatrenia upravené v zákone (napr. vyňať dieťa z prostredia, v ktorom je jeho život alebo zdravie vážne ohrozené, alebo vážne narušené),
-	je treba ponúknuť alternatívne riešenia za aktívnej účasti rodičov, príp. dieťaťa,
B. môže zasiahnuť a ponúknuť rôzne možnosti riešenia. 
       
Nová právna úprava bude upravovať najmä:
a)	opatrenia na ochranu práv a záujmov maloletých detí a spôsob ich vykonávania – sociálnoprávnu ochranu detí,
b)	preventívne opatrenia (formy a činnosti)  a spôsob ich vykonávania v závislosti od vývojového štádia negatívnych javov a procesov - sociálnu prevenciu,  
c)	zabezpečenie rovnocenného náhradného prostredia deťom v prípade zlyhania rodiny - náhradnú starostlivosť (ústavná výchova a náhradná rodinná starostlivosť).

Základným teoretickým a aplikačným rámcom sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti  bude sociálna práca vykonávaná na profesionálnom základe. Z tohto dôvodu nová právna úprava bude obsahovať aj úpravu sociálnej práce na účely sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti.  

I. časť
	V úvodných ustanoveniach bude upravený predmet  úpravy. Z vymedzenia predmetu úpravy bude vyplývať, že jeho účelom je v medziach Ústavy a v medziach ratifikovaných medzinárodných dohovorov chrániť práva a záujmy adresátov sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie. 
Ďalej budú, z dôvodov jasnosti a jednoznačnosti (aby sa zabránilo pochybnostiam pri výklade a problémom v aplikácii) upravené základné pojmy použité v zákone. Je treba na účely zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej prevencii upraviť najmä také pojmy ako sociálnoprávna ochrana detí, sociálna prevencia, sociálna práca, terénna sociálna práca, dieťa, náhradná starostlivosť, ústavná výchova, náhradná rodinná starostlivosť a pod.  
Úvodné ustanovenia budú upravovať kto je účastníkom právnych vzťahov pri vykonávaní sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti.  Osobitná pozornosť bude pritom venovaná úprave postavenia maloletého dieťaťa, vymedzeniu jeho práv a spôsobu ich uplatňovania  v právnych vzťahoch sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti.
	Predmet úpravy bude vymedzený tak, aby bolo zrejmé, že sociálnoprávna ochrana detí, sociálna prevencia a náhradná starostlivosť ostávajú aj naďalej súčasťou sociálnej pomoci ako subsystému sociálneho zabezpečenia.
  
II. časť
	V tejto časti budú upravené podmienky a výkon sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti.
	Na účely zákona bude upravená sociálna práca ako základ profesionálneho výkonu  sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti. Zároveň  bude upravený obsah a charakter individuálnej, skupinovej a komunitnej sociálnej práce, najmä  sociálnej práce s rodinou.      
	Súčasťou tejto časti bude vymedzenie  situácií, v ktorých sa rôzne opatrenia  (činnosti sociálnoprávnej ochrany a formy sociálnej prevencie) môžu navrhnúť, musia ponúkať a situácie, kedy sa musí zasiahnuť a budú upravené podmienky a postup pri poskytovaní pomoci, podpory a ochrany jednotlivcom, rodinám, komunitám v závislosti od vývojového štádia negatívnych javov a procesov.  
	Podstatná časť bude venovaná úprave opatrení (preventívnych a ochranných) sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie. Budú nanovo upravené  činnosti sociálnoprávnej ochrany detí  a  formy a činnosti sociálnej prevencie. Budú tiež   upravené podmienky a spôsoby ich výkonu  v závislosti od povahy  riešenej situácie  a od skutočnosti, či sa jedná o maloleté dieťa, plnoletého jedinca, rodinu, či inú sociálnu skupinu. V tejto časti bude na účely sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej prevencie  upravené napr. sociálne poradenstvo, diagnostika,  psychologické poradenstvo, sociálna terapia, sociálna kuratela a pod. V oblasti organizovania náhradnej rodinnej starostlivosti budú upravené najmä podmienky a postup pri hľadaní náhradného rodinného prostredia dieťaťu, ktoré nemôže vyrastať vo vlastnej rodine, podmienky a postup sprostredkovania náhradnej rodinnej starostlivosti, ďalej podmienky, ktoré musí splniť žiadateľ o náhradnú rodinnú starostlivosť, aby mohol byť zapísaný do zoznamu osôb vhodných vykonávať náhradnú rodinnú starostlivosť, podmienky a spôsob prípravy žiadateľa o náhradnú rodinnú starostlivosť na vykonávanie náhradnej rodinnej starostlivosti a podmienky a postup pri medzištátnych osvojeniach podľa Dohovoru o medzištátnych osvojeniach.    
 Zároveň budú  jednoznačne upravené osobitné opatrenia, najmä pre prípad, keď je nevyhnutné v záujme dieťaťa zasiahnuť do rodiny a upravené podmienky a postup pri vykonávaní medzinárodných dohovorov v oblasti práv detí, ktorými je Slovenská republika viazaná (implementácie tých ustanovení Dohovoru o únosoch a Európskeho dohovoru, ktoré vyžadujú transformáciu do vnútroštátneho právneho poriadku v súlade s cieľmi obidvoch dohovorov). 
	Úprava opatrení – činností a foriem, podmienok a spôsobu ich realizácie  umožní  väčšiu variabilitu ich uplatňovania (realizácia  v teréne, ambulantné, stacionárne, pobytové).
V súvislosti s vytvorením priestoru pre väčšiu variabilitu činností sociálnoprávnej ochrany detí a foriem a činností sociálnej prevencie budú upravené   základné typy zariadení  s úpravou  starostlivosti, ktorá v nich musí byť poskytovaná.  
Osobitná pozornosť bude venovaná  úprave výkonu ústavnej výchovy ako výchovného opatrenia súdu, podmienkam a postupom sledovania účelu výchovných opatrení prijatých v záujme ochrany práv detí, podmienkam a postupom pri sanácii rodinného prostredia, z ktorého bolo dieťa vyňaté v dôsledku zlyhania výchovnej funkcie rodiny tak, aby rodičia mohli plniť svoje rodičovské povinnosti, podmienkam a postupom pôsobenia na úpravu a zlepšenie vzťahov medzi rodičmi a deťmi, medzi rodičmi detí navzájom, medzi manželmi.  
	Zároveň bude v tejto časti upravená aj oblasť úhrad tak, aby bolo jednoznačne upravené, ktoré činnosti a  formy budú vykonávané bezplatne.
	
III. časť
V tejto časti bude upravená organizácia výkonu sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti. Budú upravené subjekty a ich pôsobnosť, vrátane úpravy pôsobnosti Centra pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže. Osobitne bude upravená pôsobnosť   orgánov územnej samosprávy.
     	Súčasťou tejto časti bude aj úprava osobitných kvalifikačných predpokladov pracovníkov vykonávajúcich sociálnoprávnu ochranu, sociálnu prevenciu a náhradnú starostlivosť. Zákon o štátnej službe a zákon o verejnej službe upravujú kvalifikačné predpoklady len všeobecne s odkazom na osobitný predpis, ak je treba aj splnenie osobitných kvalifikačných predpokladov. Zároveň je treba zvážiť úpravu lehoty na splnenie osobitných kvalifikačných predpokladov, po uplynutí ktorej  budú môcť pracovníci vykonávať jednotlivé opatrenia sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti len, ak splnia ustanovené osobitné kvalifikačné  predpoklady podľa  osobitného predpisu. 

IV. časť
	V štvrtej časti budú upravené podmienky výkonu sociálnoprávnej ochrany detí,  sociálnej prevencie, sociálneho poradenstva, sociálnej terapie a poskytovanie sociálnych služieb, ktoré súvisia so sociálnoprávnou ochranou detí a sociálnou prevenciou neštátnymi subjektami. Nanovo budú vymedzené podmienky výkonu aj spôsob finančnej podpory neštátnemu subjektu. Predpokladá sa tiež  nová úprava a zavedenie procesu akreditácií.

	V ďalších častiach bude upravené financovanie a konanie vo                             veciach sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti.
	V záverečných častiach  budú upravené najmä povinnosti, zodpovednosť, súčinnosť a spolupráca občanov a štátnych orgánov,  orgánov územnej samosprávy a  ďalších právnických osôb a fyzických osôb, pravidlá a spôsob kontroly výkonu sociálnoprávnej ochrany,  sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti. 
   	        
VII. kapitola

Dopad navrhovaného zákona na štátny rozpočet

	Prijatie zákona o sociálnoprávnej ochrane, sociálnej prevencii a náhradnej starostlivosti bude mať dopad na štátny rozpočet.

1.	Transformácia procesu výkonu ústavnej výchovy
Predpokladá sa zvýšenie nákladov na organizáciu a realizáciu náhradnej starostlivosti, osobitne nákladov spojených s transformačnými procesmi výkonu ústavnej výchovy v zariadeniach sociálnych služieb, detských domovoch.
Na základe vykonanej analýzy súčasného stavu v detských domovoch na Slovensku, z ktorých  vo väčšine prípadov sa jedná o internátny typ zariadenia, sa tento proces bude dotýkať približne 60 detských domovov z celkového počtu 87 zariadení. Bude preto treba  finančné zdroje na zabezpečenie investičných úprav neúčelových zariadení, materiálno-technické zabezpečenie starostlivosti, vyčleniť kapitálové výdavky na elimináciu súčasných nedostatkov. Celý proces transformácie sa odhaduje na l0 rokov. Na základe znaleckých odhadov odborníkov z odboru stavebníctva a štandardov vybavenosti zariadení sociálnych služieb, hygienického kódexu upravujúceho zdravé životné podmienky detí a mládeže v zariadeniach sociálnych služieb, bude treba zriaďovať samostatné rodinné bunky cca pre 10 detí na 1 bunku. Táto prestavba  pri 150 m2 na jednu bunku  bude si vyžadovať cca 2,25 mil.   Sk na jednu  bunku, pri odhadovaných nákladoch na 1 m2  15 000 Sk. Ďalej bude treba zabezpečiť štandardnú vybavenosť interiérov samostatných buniek, čo podľa odhadov na 1 samostatnú bunku predstavuje cca     400 000 Sk. Celkové náklady na 1 bunku budú predstavovať cca 2.65 mil. Sk.
	Na celý proces transformácie detských domovov bude treba vytvoriť zdrojové predpoklady finančných prostriedkov v čiastke cca 600 mil.  Sk (cca 226 buniek). Proces transformácie sa už začal realizovať a  čiastočne je vykrývaný finančnými  prostriedkami zo štátneho rozpočtu (získanými v súlade so zákonom SNR č.194/1990 Zb. o lotériách a iných podobných hrách v znení neskorších predpisov).  
Realizácia procesu transformácie predpokladá  vyčlenenie finančných prostriedkov  cca 50 mil. Sk ročne až do skončenia procesu transformácie (odhad - r. 2013-2015)  tak,  aby bola zabezpečená náležitá úroveň a kvalita poskytovanej starostlivosti  deťom v detských domovoch.

2. Proces profesionalizácie výkonu sociálnoprávnej ochrany, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti  
	Predpokladá sa zvýšenie nákladov v súvislosti so  začatím procesu profesionalizácie výkonu sociálnoprávnej ochrany, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti, vrátane vytvorenia primeraných materiálno-technických a personálnych podmienok. 
	V rámci  procesu profesionalizácie treba riešiť dva okruhy problémov:
a) posilniť materiálne a personálne výkon sociálnoprávnej ochrany, sociálnej prevencie a náhradnej výchovy.
V tejto súvislosti treba zvýšiť počet pracovníkov vykonávajúcich sociálnoprávnu ochranu, sociálnu prevenciu a náhradnú starostlivosť. Základnými dôvodmi na navŕšenie počtu pracovníkov je
-	sústavný neopodstatnený pokles počtu pracovníkov (kým v r. 1998 pracovalo na tomto úseku na orgánoch miestnej štátnej správy 602,4 pracovníkov, v roku 2000 je to už len 523,3 pracovníkov, napr. na úseku výkonu sociálnej prevencie pre maloletých a plnoletých bol v  priebehu rokov l996 až 2000  zaznamenaný cca    35 %-ný neopodstatnený pokles počtu pracovníkov, na druhej strane nepriamo úmerne k poklesu počtu pracovníkov narastá počet klientov a rodín na jedného pracovníka – počty prípadov na jedného pracovníka sa pohybujú od 130 do 220, v niektorých okresoch až 400 prípadov na pracovníka) ,    
-	narastajúci negatívny trend vývoja sociálno-patologických javov nielen čo do počtu prípadov, ale aj závažnosti, prejavov nových sociálno-patologických fenoménov, znižovania vekovej hranice adresátov a pod.,
-	zvyšovanie nárokov na kvalitu aj kvantitu výkonu sociálnoprávnej ochrany, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti (priamo úmerne s potrebami praxe).

Na základe vyššie uvedeného sa predpokladá dopad na štátny rozpočet
rok	navŕšenie počtu pracovníkov	výdavky ( v tis. Sk)**	
2003	  138*	63 287	
2004	138	63 287	
Pozn.
* V roku 2003 by navŕšenie počtu pracovníkov zaistilo aspoň čiastočnú obnovu stavu pracovníkov    
z roku l996. Pri navršovaní počtu pracovníkov sa predpokladá splnenie podmienky, že novoprijatí pracovníci budú spĺňať zákonom stanovené profesijné predpoklady.
** V stĺpci výdavky sú uvedené údaje zahrnuté do NPPA (kap. 13) predpokladané výdavky sú uvedené vrátane materiálno- technického zabezpečenia nárastu počtu pracovníkov.
	Požiadavka na zvýšenie počtu pracovníkov na úseku činnosti sociálnoprávnej ochrany, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti bude adekvátne redukovaná pri spracovávaní návrhu zákona zohľadnením úpravy počtu pracovníkov riešeného v súvislosti s materiálom „Správa o situácii na odboroch sociálnych vecí krajských a okresných úradov a návrh riešenia“.

b)	podporiť zvyšovanie a prehlbovanie kvalifikačných predpokladov pracovníkov, ktorí v súčasnosti (resp. ku dňu účinnosti nového zákona) zabezpečujú výkon sociálnoprávnej ochrany sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti. 
Predpokladá sa čiastočná podpora pracovníkov miestnej štátnej správy (vrátane zariadení sociálnych služieb), ale aj samosprávy a neštátnych subjektov pri dosiahnutí najmä minimálnych kvalifikačných predpokladov na výkon činností sociálnoprávnej ochrany, sociálnej prevencie a náhradnej starostlivosti. Pri odhade dopadu na štátny rozpočet v rámci prác na príprave návrhu zákona sa bude vychádzať z aktuálnych podkladov zúčastnených subjektov. Pri zohľadnení súčasných dostupných údajov, ako aj ostatných závažných faktorov (objektívne - prebiehajúca modernizácia a decentralizácia verejnej správy,  fluktuácia pracovníkov na tomto úseku činnosti, zohľadnenie najmä kapacitných možností štúdia a nutnosť bezproblémového zabezpečenia chodu orgánov miestnej štátnej správy a pod.; subjektívne – ochota a schopnosti príslušných pracovníkov a pod.) je v tejto etape prípravných prác možné len odhadnúť dopady na štátny rozpočet v tejto oblasti. 

Na základe vyššie uvedeného sa predpokladá dopad na štátny rozpočet     	
rok	výdavky ( v tis. Sk)	
2003	2 500	
2004	5 000	
2005	7 500	
2006	5 000	
2007	2 500	

Predpokladaný dopad na štátny rozpočet v roku 2003 v oboch základných oblastiach celkom

rok 2003	výdavky (v tis. Sk)	
transformačný proces- náhradná starostlivosť	50 000	
navŕšenie počtu pracovníkov	63 287	
proces profesionalizácie	  2 500	
spolu	115 787	

	Vzhľadom na predpokladanú účinnosť zákona, ako aj vzhľadom na už spomínané pripravované zásadné zmeny vo verejnej správe, v súčasnosti nie je možné jednoznačne vyčísliť predpokladaný dopad na štátny rozpočet. Treba zvýrazniť, že  nepôjde o jednorazový dopad na štátny rozpočet. Predpokladané zmeny v  základných oblastiach  budú prebiehať postupne.  V oblasti  profesionalizácie sa predpokladá, že  samotný proces  bude  realizovaný v časovom rozpätí 5 rokov od nadobudnutia účinnosti zákona. V rámci prác na príprave návrhu zákona spracujú  príslušné orgány na základe aktuálnych podkladov realizačné projekty dosiahnutia ustanovených profesionálnych predpokladov spolu s vyčíslením dopadu na štátny rozpočet.