Návrh stanoviska vlády Slovenskej republiky
k návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky
na prijatie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o vyhlásení referenda o vstupe Slovenskej republiky do Organizácie Severoatlantickej zmluvy

	Predseda Národnej rady Slovenskej republiky P. Hrušovský v zmysle §70 ods. 2 Zákona NR SR č. 350/1006 Z.z. o rokovacom poriadku NR SR požiadal dňa 13. decembra 2002 vládu Slovenskej republiky o zaujatie stanoviska k návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na prijatie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o vyhlásení referenda o vstupe Slovenskej republiky do Organizácie Severoatlantickej zmluvy.

	Integrácia Slovenskej republiky (ďalej len „SR“) do euroatlantických štruktúr je prioritou všetkých vlád od vzniku SR. SR už rozhodla o vstupe do Organizácie Severoatlantickej zmluvy (ďalej len „NATO“) ako politickej organizácie kolektívnej obrany tým, že sa zapojila do plnenia Akčného plánu pre členstvo v NATO. Členstvo SR v NATO je životným záujmom SR, ako to vyplýva aj z Bezpečnostnej stratégie SR  schválenej 115 poslancami, t.j. ústavnou väčšinou, dňa 27. marca 2001 v Národnej rade Slovenskej republiky (ďalej len „NR SR“). O vstupe SR do NATO je politický konsenzus rozhodujúcich politických strán v SR. Túto skutočnosť potvrdili občania SR v nedávnych parlamentných voľbách, kde zo 70% právoplatných voličských hlasov iba 6,32% občanov podporilo v parlamente zastúpenú politickú stranu, ktorá presadzuje vypísanie referenda o vstupe SR do NATO. 	

	Dosiahnutie členstva SR v NATO je strategickou prioritou vlády SR v oblasti zahranično-bezpečnostnej politiky, ktorá bola v rámci programového vyhlásenia vlády SR schválená NR SR. NR SR tým vyslovila politickú dôveru vláde SR a dala jej mandát na plnenie svojho programu. 

	Vláda SR je vytvorená na základe výsledkov parlamentných volieb. Všetky politické strany zastúpené v NR SR, až na poslancov Komunistickej strany Slovenska, podporujú vstup SR do NATO bez podmienky vyhlásenia referenda v tejto otázke. Vláda SR teda má plný a nespochybniteľný mandát na ukončenie prístupových rozhovorov o členstve SR v NATO bez nutnosti potvrdiť vstup SR do NATO v referende.

Z právneho hľadiska treba vstup SR do NATO vnímať ako pristúpenie k mnohostrannej medzinárodnej zmluve. SR sa stane plnoprávnym členom NATO až po podpísaní a ratifikácii nášho Prístupového protokolu členskými krajinami NATO a po našom pristúpení k Severoatlantickej zmluve. V zmysle čl. 7 ods. 3 Ústavy SR, sa môže SR s cieľom zachovať mier, bezpečnosť a demokratický poriadok za podmienok ustanovených zmluvou zaradiť do organizácie vzájomnej kolektívnej bezpečnosti. Pristúpenie SR k Severoatlantickej zmluve nie je možné považovať za vstup do štátneho zväzku s inými štátmi, na čo sa vzťahuje obligatórne referendum v zmysle čl. čl. 93 ods. 1 Ústavy SR.

	Z Ústavy SR nevyplýva žiadna povinnosť uskutočniť referendum o vstupe SR do NATO. Pristúpenie SR k Severoatlantickej zmluve je preto možné realizovať ako pristúpenie k mnohostrannej medzinárodnej zmluve tzv. prezidentského charakteru, ktorá je schvaľovaná nadpolovičnou väčšinou všetkých poslancov NR SR (čl. 84 ods. 3 Ústavy SR). 

	Získanie pozvania SR k prístupovým rozhovorom na pražskom summite NATO je ocenením záujmu SR o členstvo v NATO a dosiahnutého pokroku SR v procese prípravy na členstvo v Aliancii. Vypísanie referenda v čase, kedy sa majú podpisovať prístupové protokoly (marec 2003), v ktorých sa pozvaná ašpirantská krajina zaväzuje dodržiavať princípy NATO a vyjadruje pripravenosť plniť všetky záväzky a povinnosti vyplývajúce z členstva v NATO, politicky spochybňuje záujem SR a doterajšie odhodlanie. Je to politický hazard s bezpečnosťou našej krajiny, ktorá nemá inú reálnu alternatívu, ako je vstup do NATO. Aj výsledky verejnej mienky potvrdzujú, že občania Slovenska uvítali rozhodnutie v Prahe prizvať Slovensko na začatie prístupových rozhovorov o členstve v NATO.

	Náklady, ktoré SR vydáva na svoju obranu a Ozbrojené sily SR, sú potrebné, či SR vstúpi do NATO, alebo nie. Údaje však jednoznačne potvrdzujú, že kolektívna obrana je finančne podstatne menej náročná ako samostatná obrana. Iba zapojením do systému kolektívnej obrany má SR šancu zaistiť bezpečnosť svojho územia a občanov pred novými bezpečnostnými hrozbami, ako je terorizmus a šírenie zbraní hromadného ničenia.

	Vláda SR v rámci Programu zabezpečenia prípravy SR na členstvo v NATO (PRENAME) už od roku 1999 každý rok realizuje Národný program prípravy SR na členstvo v NATO, ktorého dôležitou súčasťou je aj informovanie širokej verejnosti o cieľoch a politike NATO a dôvodoch, prečo chce Slovensko vstúpiť do tejto organizácie. Podpora obyvateľstva pre vstup SR do NATO je stabilná a už vyše dvoch rokov nad 50%.

	Členské krajiny Severoatlantickej aliancie považujú spôsob pristúpenia pozvanej krajiny k Severoatlantickej zmluve a teda aj vypísanie referenda výhradne za vnútornú záležitosť daného štátu, jeho práva a politických zvyklostí. Takto to bolo aj v prípade Maďarskej republiky, ktorá uskutočnila referendum ešte pred podpisom Prístupového protokolu, ale i Českej republiky a Poľska, kde sa referendá nekonali, vzhľadom na nespochybniteľný mandát vlády podporený politickými stranami aj verejnosťou. 

	Vzhľadom na vyššie uvedené argumenty vláda SR k návrhu skupiny poslancov NR SR na prijatie uznesenia NR SR o vyhlásení referenda o vstupe SR do NATO (tlač 120) vyslovuje   n e s ú h l a s n é  stanovisko.