Úrad vlády SR						Na rokovanie vlády SR
Sekcia hospodárskej politiky					dňa:  4. 9. 2002
								k číslu: 6212/2002
                               	    k bodu: 14

S t a n o v i s k o

k Návrhu Národný program zvyšovania produktivity a konkurencieschopnosti slovenskej ekonomiky

I.

Materiál predkladá minister práce, sociálnych vecí  a rodiny na základe opatrenia č. 24 Národného akčného plánu zamestnanosti na roky 2002 a 2003.

II.

Návrhy Národného programu zvyšovania produktivity a konkurencieschopnosti slovenskej ekonomiky v pripomienkovom konaní posudzovalo 29 subjektov, 15 z nich predložilo konkrétne pripomienky. Predkladateľ uvádza, že všetky akceptovateľné pripomienky sa premietli do  textu, takže na rokovanie vlády sa návrh predkladá bez pripomienok.

III.

Dokument „Národný program zvyšovania produktivity a konkurencieschopnosti“ má najmä dva charakteristické znaky: absolutizuje problém produktivity a konkurencieschopnosti a mnohé, ak nie všetky ekonomické, no aj spoločenské problémy vidí cez prizmu práve týchto kategórií. Pravdepodobne v tomto východiskovom predpoklade je základný problém dokumentu. Neberie totiž do úvahy hierarchizáciu jednotlivých kategórií, nerozlišuje vždy medzi všeobecným a konkrétnym atď. Produktivita a konkurencieschopnosť sú problémy nevyhnutne obsiahnuté vo viacerých koncepčných dokumentoch, ktoré vláda v uplynulých rokoch prijala. Ide najmä o strednodobú ekonomickú politiku, politiku zamestnanosti, priemyselnú politiku a pod. Je preto namieste otázka, či je opodstatnené takto koncipovaný program vyhlasovať ako program vlády. Zvyšovanie produktivity a konkurencieschopnosti sa totiž odohráva v priestore vymedzenom princípmi hospodárskej politiky vlády, pričom subjektom, ktorý tento cieľ naplňuje, je podnikateľská sféra. Toto je zrejme prijateľná téza. Od nej vedie cesta k otázke o opodstatnenosti národného programu zvyšovania produktivity  a konkurencieschopnosti  ako programu schvaľovaného vládou. 

Niektoré pojmy, ktoré sa v texte používajú, sú neštandardné (napr. „spravodlivá konkurencia“ na str. 18 a ďalšie). Podobne niektoré formulácie, ktoré sú súčasťou vlastného programu, sú vo viacerých prípadoch diskutabilné (napr. na str. 4, kde sa produktivita vymedzuje z viacerých aspektov), na iných miestach zasa majú proklamatívny charakter (napr. v časti IV., kde sa o. i. vláde prisudzuje úloha určiť priority, krátkodobé a dlhodobé ciele v oblasti produktivity, podporovať kampaň za zvyšovanie produktivity a pod.). Proklamatívny charakter viacerých formulácií textu a do istej miery aj celého programu vyjadruje opatrenie č. 9, nazvané „Národný program – vyžaduje myšlienkové zjednotenie národa“.

IV.

Pri posudzovaní predloženého návrh bude užitočné zvážiť, či národný program má schvaľovať vláda, či nie je odôvodnené ponechať ho v kompetencii predkladateľa ako program, ktorý môže významne podporovať politiku zamestnanosti. Vláda by teda program mala vziať na vedomie a odporúčať ministrovi práce, sociálnych vecí a rodiny jeho vyhlásenie. Akceptovanie týchto zmien by sa premietlo do návrhu uznesenia vlády (zmenila by sa formulácia bodov A. a  B.). Bod B.5. návrhu uznesenia vlády ukladá ministrom a vedúcim ostatných ústredných orgánov štátnej správy zabezpečiť priebežnú realizáciu „Národného programu zvyšovania produktivity a konkurencieschopnosti slovenskej ekonomiky“. Pri plnení tejto úlohy môžu vzniknúť problémy s jej konkretizáciou; úloha má skôr proklamatívny charakter.

Bratislava 2. 9. 2002