Príloha č. 2

Odborný posudok k Protokolu z roku 2002 k Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o bezpečnosti a zdraví v zamestnaní z roku 1981 (právna analýza protokolu)

         Vypracoval sa Odborný posudok k Protokolu z roku 2002 k Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o bezpečnosti a zdraví v zamestnaní z roku 1981 (právna analýza protokolu) /ďalej len “protokol”/ s cieľom zodpovedať na otázku, či protokol je ratifikovateľný alebo nie je ratifikovateľný Slovenskou republikou. Odborný posudok vypracoval Národný inšpektorát práce a odbor ochrany práce Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR.

Článok 1 písm. a protokolu

	Na účely tohto protokolu:
	
a) výraz “pracovný úraz” označuje udalosť, ktorá vzniká v dôsledku práce, alebo v súvislosti s prácou a ktorej dôsledkom je smrteľné zranenie alebo zranenie, ktoré nezapríčinilo smrť.

K článku 1 písm. a) protokolu:

Pojem “pracovný úraz” je vo vnútroštátnom zákonodarstve Slovenskej republiky vymedzený v niekoľkých právnych predpisov na rôzne účely podľa toho, aká oblasť vzťahov sa daným právnym predpisom upravuje.
	Zákon č. 311/2001 Z. z. Zákonník práce v znení neskorších predpisov (ďalej len “Zákonník práce”) v § 195 ods. 2 definuje pracovný úraz vo vzťahu k zodpovednosti zamestnávateľa za škodu pri pracovnom úraze ako poškodenie zdravia, ktoré bolo zamestnancovi spôsobené pri plnení pracovných úloh alebo v priamej súvislosti s ním nezávisle od jeho vôle krátkodobým, náhlym a násilným pôsobením vonkajších vplyvov. Zákonník práce v § 220 vysvetľuje význam pojmov plnenie pracovných úloh a priamu súvislosť s ním. Podľa ods. 1 plnením pracovných úloh je výkon pracovných povinností vyplývajúcich z pracovného pomeru, iná činnosť vykonávaná na príkaz zamestnávateľa a činnosť, ktorá je predmetom pracovnej cesty. Priama súvislosť s plnením pracovných úloh v zmysle ods. 2 sú úkony potrebné na výkon práce a úkony počas práce zvyčajné alebo potrebné pred začiatkom práce alebo po jej skončení. Takými úkonmi nie je cesta do zamestnania a späť, stravovanie, ošetrenie alebo vyšetrenie v zdravotníckom zariadení, ani cesta na ne a späť, ak sa nevykonáva v objekte zamestnávateľa. Vyšetrenie v zdravotníckom zariadení vykonávané na príkaz zamestnávateľa alebo ošetrenie pri prvej pomoci a cesta na ne a späť sú úkony v priamej súvislosti s plnením pracovných úloh. V zmysle § 220 ods. 3 Zákonníka práce sa ako pracovný úraz posudzuje aj úraz, ktorý zamestnanec utrpel pre plnenie pracovných úloh.

	Ustanovenia Zákonníka práce o pracovnom úraze a o chorobe z povolania sa aplikujú aj na štátnozamestnanecký pomer štátnych zamestnancov v zmysle § 149 zákona č. 312/2001 Z. z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, ako aj na zamestnancov vo verejnej službe podľa zákona č. 313/2001 Z. z. o verejnej službe v znení neskorších predpisov.

	Na účely sociálneho poistenia vymedzuje pojem pracovný úraz a choroba z povolania zákon č. 413/2002 Z. z. o sociálnom poistení. Podľa § 11 ods. 1 tohto zákona pracovným úrazom je poškodenie zdravia alebo smrť fyzickej osoby spôsobené nezávisle od jej vôle krátkodobým, náhlym a násilným pôsobením vonkajších vplyvov, ktoré
a)	utrpel zamestnanec pri plnení pracovných úloh alebo služobných úloh alebo v priamej súvislosti s ním alebo pre plnenie pracovných alebo služobných úloh
b)	utrpela fyzická osoba uvedená v § 18 ods. 2 pri činnostiach uvedených v tomto ustanovení alebo v priamej súvislosti s týmito činnosťami.

      Ďalším všeobecne záväzným právnym predpisom, ktorý definuje pracovný úraz na účely evidencie a registrácie je vyhláška č. 111/1975 Zb. o evidencii a registrácii pracovných úrazov a o hlásení prevádzkových nehôd (havárií) a porúch technických zariadení v znení vyhlášky č. 483/1990 Zb. (ďalej len “vyhláška č. 111/1975 Zb.”). Definíciu pracovného úrazu obsahuje § 2 vyhlášky č. 111/1975 Zb., ktorá podľa
ods. 1 za pracovný úraz pokladá akékoľvek poškodenie zdravia alebo smrť, spôsobené zamestnancovi nezávisle od vlastnej vôle krátkodobým, náhlym a násilným pôsobením vonkajších vplyvov pri plnení pracovných úloh alebo v priamej súvislosti s ním,
ods. 2 na účely tejto vyhlášky za pracovný úraz pokladá aj úraz, ktorý utrpel zamestnanec na pracovisku alebo v priestoroch organizácie pri činnosti, ktorá nesúvisí s plnením pracovných úloh, alebo iná osoba, ktorá sa s vedomím organizácie zdržiava na jej pracoviskách alebo v priestoroch, ktoré nie sú verejne prístupné,
ods. 3 za pracovný úraz nepovažuje úraz, ktorý sa zamestnancovi prihodil na ceste do zamestnania a späť.

	Osobitné právne predpisy, ktoré obsahujú definíciu pracovného úrazu alebo služobného úrazu:

-	Zákon č. 385/2002 Z. z. o sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov v súvislosti s náhradou škody pri úrazoch a chorobách z povolania v § 109 uvádza, že sudca má právo na náhradu škody, ak pri výkone sudcu alebo v priamej súvislosti s ňou dôjde k jeho poškodeniu na zdraví alebo k jeho smrti úrazom. To isté platí aj vtedy, ak došlo k ublíženiu na zdraví pre výkon funkcie sudcu.

-	Zákon č. 73/1998 Z. z. o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru, Slovenskej informačnej služby, Zboru väzenskej a justičnej stráže Slovenskej republiky a Železničnej polície v znení neskorších prepisov definuje na účely zodpovednosti za škody “služobný úraz” v § 174 ods. 1 ako poškodenie zdravia policajta alebo jeho smrť pri výkone štátnej služby alebo v priamej súvislosti s ním. Služobným úrazom nie je úraz, ktorý sa policajtovi prihodil na ceste do služby a späť s výnimkou, ak bol mimoriadne povolaný na miesto výkonu štátnej služby alebo iné dohodnuté miesto nadriadeným. Podľa ods. 2 cit. ustanovenia sa ako služobný úraz posudzuje aj úraz, ktorý policajt utrpel pre výkon štátnej služby. 

-	Zákon č. 328/2002 Z. z. v sociálnom zabezpečení policajtov a vojakov a doplnení niektorých zákonov považuje podľa § 29 ods. 1 za služobný úraz na účely tohto zákona úraz, ktorý policajt, profesionálny vojak alebo vojak prípravnej služby utrpel
a)	v mieste výkonu, služby pri činnosti, ktorá je obvyklá pri plnení služobných úloh vrátane činnosti v čase prestávok v službe,
b)	pri činnosti, ktorá sa vykonáva v záujme služby alebo s cieľom chrániť záujem služby, bez ohľadu na to, z akého podnetu policajt, profesionálny vojak alebo vojak prípravnej služby túto činnosť vykonáva,
c)	v dôsledku konania alebo opomenutia inej osoby, ak dôvodom takéhoto konania alebo opomenutia je príslušnosť policajta k Policajnému zboru alebo príslušnosť profesionálneho vojaka k ozbrojeným silám , alebo príslušnosť vojaka prípravnej služby k ozbrojeným silám, alebo činnosť, ktorú policajt, profesionálny vojak alebo vojak prípravnej služby vykonáva alebo vykonával v záujme služby alebo s cieľom chrániť záujem služby,
d)	počas cesty z miesta, kde sa policajt, profesionálny vojak alebo vojak prípravnej služby zdržiava mimo výkonu služby, na miesto výkonu služby, ak sa táto činnosť vykonáva s cieľom dostaviť sa na miesto výkonu služby, ak bol na výkon služby mimoriadne povolaný, a späť,
e)	pri činnosti, ktorú policajt, profesionálny vojak alebo vojak prípravnej služby vykonáva vo verejnom záujme alebo v záujme ochrany života, zdravia alebo majetku.
Podľa ods. 2 cit. ustanovenia sa ako služobný úraz posudzuje aj úraz, ktorý policajt, profesionálny vojak a vojak prípravnej služby utrpel pre výkon služby.
Ods. 3 cit. ustanovenia sa úraz vzniknutý pri výkone služby alebo v priamej súvislosti s ním nepovažuje úraz, ktorý policajt, profesionálny vojak alebo vojak prípravnej služby utrpel za okolností uvedených v § 7 ods. 2 tohto zákona, aj keď sú inak splnené podmienky uvedené v odseku 1.

-	Zákon č. 200/1998 Z. z. o štátnej službe colníkov a o zmene a doplnení niektorých ďalších zákonov v znení neskorších predpisov v § 165 vymedzuje pojem služobný úraz na účely zodpovednosti za škodu ako poškodenie colníka na zdraví alebo jeho smrť úrazom, ku ktorým došlo pri výkone štátnej služby alebo v priamej súvislosti s ním. Služobným úrazom nie je úraz, ktorý colník utrpel na ceste do služby a späť, s výnimkou, ak bol mimoriadne povolaný na miesto výkonu štátnej služby alebo na iné dohodnuté miesto nadriadeným. Ako služobný úraz sa posudzuje aj úraz, ktorý colník utrpel pre výkon štátnej služby. Aj v tomto prípade je choroba z povolania vymedzená len rámcovo s odvolaním sa na zoznam chorôb z povolania a podmienky, za ktorých vzniká choroba z povolania.

Záver:

Podľa uvedenej analýzy je definícia pracovného úrazu legislatívne rozptýlená podľa účelu právnej úpravy, avšak základné pojmové znaky pracovného úrazu – poškodenie zdravia alebo smrť a plnenie pracovných úloh a priama súvislosť s plnením pracovných úloh sú vymedzené. Právna úprava SR zavádza ďalší pojmový znak – nezávislosť od vlastnej vôle krátkodobým, náhlym a násilným pôsobením vonkajších vplyvov, čo pre kvalifikáciu úrazu ako pracovného má zásadný význam (napr. vylúčenie samopoškodenia zdravia ako pracovného úrazu).

Nad rámec protokolu vyhláška č. 111/1975 Zb. rozširuje pojem pracovného úrazu  v § 2 ods. 2, keď sa za pracovný úraz na účely evidencie a registrácie pokladá aj úraz pri činnosti, ktorá nesúvisí s plnením pracovných úloh alebo úraz inej osoby za podmienky, že táto osoba sa zdržiava na pracovisku alebo v priestoroch zamestnávateľa s jeho vedomím a priestor nie je verejne prístupný. Táto definícia pracovného úrazu má svoje opodstatnenie v nadväznosti na zisťovanie príčin a zavedením preventívnych opatrení podľa protokolu.

S možným zosúladením zákonodarstva SR s ustanoveniami protokolu zvážiť - vymedziť pojem “pracovný úraz” v právnom predpise, ktorý by nadväzoval na zákon č. 330/1996 Z. z. o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci v znení neskorších predpisov, a ktorý by nahradil značne zastaralú vyhlášku č. 111/1975 Zb. 

Definícia pracovného úrazu uvedená v protokole len čiastočne zodpovedá definícii, ktorou je vymedzený pracovný úraz podľa vnútroštátneho zákonodarstva Slovenskej republiky. Súčasné zákonodarstvo SR neharmonizuje s čl. 1 písm. a) protokolu.

Článok 1 písm. b) protokolu

	Na účely tohto protokolu:
	
b) výraz “choroba z povolania” označuje akúkoľvek chorobu vzniknutú v dôsledku vystavenia rizikovým faktorom vyplývajúcim z pracovnej činnosti.

K článku 1 písm. b) protokolu:

V právnom poriadku Slovenskej republiky choroby z povolania sú choroby uvedené v právnych predpisoch o sociálnom zabezpečení (zoznam chorôb z povolania), ak vznikli za podmienok v nich uvedených (§ 195 odsek 4 posledná veta Zákonníka práce). Ako choroba z povolania sa odškodňuje aj choroba, ktorá vznikla pred jej zaradením do zoznamu chorôb z povolania, a to od jej zaradenia do zoznamu najviac za tri roky pred jej zaradením do zoznamu (§ 195 odsek 5 Zákonníka práce). 
 
       § 11 ods. 2 zákona č. 413/2002 Z. z. o sociálnom poistení uvádza definíciu choroby z povolania nasledovne: choroba z povolania je choroba uznaná príslušným zdravotníckym zariadením, zaradená do zoznamu chorôb z povolania uvedeného v prílohe č. 1, ak vznikla zamestnancovi pri plnení pracovných úloh alebo služobných úloh alebo v priamej súvislosti s plnením pracovných úloh alebo služobných úloh, alebo vznikla fyzickej osobe pri činnostiach uvedených v § 18 ods. 2 pri činnostiach uvedených v tomto ustanovení alebo v priamej súvislosti s týmito činnosťami. V zmysle ods. 3 cit. ustanovenia chorobou z povolania je aj choroba, ktorá bola zistená pred jej zaradením do zoznamu chorôb z povolania, najviac tri roky pred dňom jej zaradenia do tohto zoznamu.
 
Za chorobu z povolania podľa zákona č. 328/2002 Z. z. v sociálnom zabezpečení policajtov a vojakov a doplnení niektorých zákonov sa považuje choroba uznaná príslušným zdravotníckym zariadením zaradená do zoznamu chorôb z povolania uvedeného vo všeobecnom predpise o sociálnom poistení, ak vznikla pri výkone služby, v súvislosti s ním alebo pre výkon služby. Za chorobu z povolania sa považuje aj choroba vzniknutá pred zaradením do zoznamu chorôb z povolania, a to od jej zaradenia do zoznamu, ale iba za dobu najviac troch rokov pred jej zaradením.

       Zákon č. 385/2002 Z. z. o sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov, zákon č. 93/1998 Z. z. o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru, Slovenskej informačnej služby, Zboru väzenskej a justičnej stráže Slovenskej republiky a  Železničnej polície a zákon č. 200/1998 Z. z. o štátnej službe colníkov a o zmene a doplnení niektorých ďalších zákonov v znení neskorších predpisov sa odvoláva na zoznam chorôb z povolania a podmienky v ňom uvedené, za ktorých vzniká choroba z povolania.

       Odpoveď na to, či sa pri tvorbe zoznamov chorôb z povolania vychádza výhradne z vystavenia rizikovým faktorom vyplývajúcich z pracovnej činnosti je v kompetencii Ministerstva zdravotníctva SR a to aj preto, že v roku 2002 sa nariadeniami vlády SR zásadne upravila ochrana zdravia pri práci s rôznymi nebezpečnými faktormi (nariadenie vlády SR č. 40/2002 Z. z. o ochrane zdravia pred hlukom a vibráciami, nariadenie vlády SR č. č. 45/2002 Z. z. o ochrane zdravia pri práci s chemickými faktormi, nariadenie vlády SR č. 46/2002 Z. z. o ochrane zdravia pri práci s karcinogénnymi a mutagénnymi faktormi, nariadenie vlády SR č. 47/2002 Z. z. o ochrane zdravia pri práci s biologickými faktormi, nariadenie vlády SR č. 39/2002 Z. z. o ochrane zdravia pri práci s azbestom).
. 

Záver:

      Súčasné zákonodarstvo SR neharmonizuje s čl. 1 písm. b) protokolu. 
     
      V budúcom období zvážiť a právne vyjadriť pojem “choroba z povolania” v súlade s protokolom a v nadväznosti na rizikové práce uvedené v § 13 zákona č. 274/1994 Z. z. o ochrane zdravia ľudí v znení neskorších predpisov.

Článok 1 písm. c) protokolu

	Na účely tohto protokolu:
	
c) výraz “nebezpečná udalosť” označuje udalosť ľahko identifikovateľnú podľa definície vo vnútroštátnych zákonoch a predpisoch, ktorá môže spôsobiť úraz alebo chorobu osobám pri práci alebo verejnosti. 
K článku 1 písm. c protokolu:

Výraz “nebezpečná udalosť” nie je v právnom poriadku SR upravená. K tomuto pojmu má obsahovo najbližšie pojem “nebezpečenstvo”, ktorý vymedzuje § 2a zákona č. 330/1996 Z. z. o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci v znení neskorších predpisov ako stav alebo vlastnosť faktora pracovného procesu a pracovného prostredia, ktoré môžu poškodiť zdravie. Takto vymedzený pojem “nebezpečenstvo” nemá vzťah k verejnosti.

Pojem “závažná priemyselná havária” vymedzuje zákon č. 261/2002 Z. z. o prevencii závažných priemyselných havárií a o zmene a doplnení niektorých zákonov, ktorý v § 2 písm. a) považuje za závažnú priemyselnú haváriu udalosť, akou je najmä nadmerná emisia, požiar alebo výbuch s prítomnosťou jednej alebo viacerých vybraných nebezpečných látok, vyplývajúca z nekontrolovateľného vývoja v prevádzke ktoréhokoľvek z podnikov, na ktoré sa vzťahuje cit. zákon a ktorá vedie bezprostredne alebo následne k vážnemu poškodeniu alebo ohrozeniu života alebo zdravia ľudí, životného prostredia alebo majetku v rámci podniku alebo mimo neho.

Záver:

Súčasné zákonodarstvo SR neharmonizuje s čl. 1 písm. c) protokolu.

Podľa vykonanej analýzy výraz “nebezpečná udalosť” zákonodarstvo SR nepozná, čo znamená, že vnútroštátne zákonodarstvo nie je v súlade s protokolom.

Článok 1 písm. d) protokolu

	Na účely tohto protokolu:

d) výraz “úraz pri dochádzke do práce” označuje úraz s následkom smrti alebo zranenia pracovníka, ktorý sa vyskytne na priamej trase medzi miestom výkonu práce a:

i) hlavným alebo vedľajším bydliskom pracovníka,
          ii) miestom, kde sa pracovník zvyčajne stravuje, alebo
          iii) miestom, kde pracovník zvyčajne dostáva mzdu.

K článku 1 písm. d) protokolu:

	“Úraz pri dochádzke do práce” sa v právnych predpisoch SR vymedzuje negatívne len vo vzťahu k pracovnému úrazu. Podľa § 195 ods. 3 Zákonníka práce, pracovným úrazom nie je úraz, ktorý utrpel zamestnanec na ceste do zamestnania a späť. V tomto zmysle je cesta do zamestnania a späť vymedzená aj v ďalších právnych predpisoch napr. § 2 ods. 3 vyhlášky č. 111/1975 Zb., ale aj vo vzťahu k služobnému úradu s výnimkou,, ak bol napr. policajt mimoriadne povolaný na miesto výkonu štátnej služby alebo iné dohodnuté miesto nadriadeným (zákon č. 73/1998 Zb. o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru, Slovenskej informačnej služby, Zboru väzenskej a justičnej stráže Slovenskej republiky a Železničnej polície v znení neskorších predpisov).

	Podľa § 220 ods. 2 Zákonníka práce je cesta do zamestnania a späť vylúčená z úkonov v priamej súvislosti s plnením pracovných úloh. 

Podobne § 11 ods. 5 zákona č. č. 413/2002 Z. z. o sociálnom poistení uvádza, že úkony ako cesta  do  zamestnania a späť, stravovanie, ošetrenie alebo vyšetrenie v zdravotníckom zariadení ani cesta na ne a späť, ak sa nevykonáva v priestore zamestnávateľa, s výnimkou uvedenou v písmene b) nie sú považované za plnenie pracovných, či služobných úloh ani za úkon v priamej súvislosti s prácou.

Treba však vidieť a zobrať do úvahy, že protokol neuvádza výraz “pracovný úraz pri dochádzke do práce” ale uvádza výraz “úraz pri dochádzke do práce”.

Záver:

Súčasné zákonodarstvo SR neharmonizuje s čl. 1 písm. d) protokolu.

Článok 2 protokolu

	Príslušný úrad zákonmi alebo predpismi, alebo inou metódou v zhode s vnútroštátnymi podmienkami a praxou a konzultácii s najreprezentatívnejšími organizáciami zamestnávateľov a najreprezentatívnejšími organizáciami pracovníkov zavedie a pravidelne preskúma požiadavky a postupy pri:

a) registrovaní pracovných úrazov, chorôb z povolania, a ak je to vhodné, aj nebezpečných udalostí, úrazov pri dochádzke do práce a prípadov s podozrením na choroby z povolania,
b) oznamovaní pracovných úrazov, chorôb z povolania, a ak je to vhodné, aj nebezpečných udalostí, úrazov pri dochádzke do práce a prípadov s podozrením na choroby z povolania.

K článku 2 protokolu:

	Základom pre právnu aplikáciu požiadaviek článku 2 protokolu je § 8a ods. 1 písm. r) zákona č. 330/1996 Z. z. o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci v znení neskorších predpisov, ktorý ukladá zamestnávateľovi oznamovať príslušným orgánom spôsobom ustanoveným osobitným predpisom vznik pracovných úrazov, chorôb z povolania a iných poškodení zdravia z práce, havárií, zisťovať a odstraňovať príčiny ich vzniku, viesť ich evidenciu a vykonávať registráciu. Konkrétne povinnosti na registráciu a oznamovanie pracovných úrazov obsahuje vyhláška č. 111/1975 Zb. 

	Uvedené právne predpisy neobsahujú ustanovenia o registrácii a oznamovaní nebezpečných udalostí a úrazov pri dochádzke do práce.

	Podrobnosti týkajúce sa chorôb z povolania upravujú Záväzné opatrenia Ministerstva zdravotníctva SSR vydané dňa 14. 6. 1974 – Hlásenie a evidencia chorôb z povolania, profesionálnych otráv a iných poškodení zdravia pri práci (ďalej len “záväzné opatrenie”), ktoré obsahuje ustanovenia o oznamovaní podozrenia na chorobu z povolania, profesionálnu otravu alebo iné poškodenie zdravia pri práci.

Text protokolu však uvádza slovo “ak je to vhodné”. 

V Slovenskej republike sa v súčasne pripravovanej legislatíve o evidencii a registrácii pracovných úrazov nepovažuje za vhodné oznamovať, evidovať alebo registrovať “úrazy pri dochádzke do práce” a “prípady s podozrením na choroby z povolania”.

Záver:

Súčasné zákonodarstvo SR harmonizuje s čl. 2 protokolu.

Článok 3 protokolu

Požiadavky a postupy registrovania vymedzia:

a)    zodpovednosť zamestnávateľov:

          i)    registrovať pracovné úrazy, choroby z povolania, a ak je to vhodné, aj nebezpečné udalosti, úrazy pri dochádzke do práce a prípadov s podozrením na choroby z povolania,
          ii) poskytovať príslušné informácie o systéme registrovania,              pracovníkom a ich zástupcom,
          iii)   zabezpečiť vhodné udržiavanie týchto záznamov a ich využitie na         zavedenie preventívnych opatrení,
          iv)  zdržať sa zavedenia odvetných alebo disciplinárnych opatrení voči pracovníkovi, ktorý oznámi pracovný úraz, chorobu z povolania, nebezpečnú udalosť, úraz pri dochádzke do práce alebo prípad podozrenia na chorobu z povolania, 

b)  informácie, ktoré sa registrujú,

c)  lehotu uchovávania týchto záznamov,

d) opatrenia na zabezpečenie dôvernosti osobných a zdravotných údajov uložených u zamestnávateľa v súlade s vnútroštátnym zákonmi, predpismi, podmienkami a praxou.

K článku 3 protokolu:

	Vyhláška č. 111/1975 Zb. považuje registráciu a evidenciu pracovných úrazov za jednu z najdôležitejších povinností zamestnávateľa a v tomto zmysle nadväzuje na všeobecné povinnosti zamestnávateľa upravené zákonom č. 330/1996 Z. z. o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci v znení neskorších predpisov. Podľa § 3 ods. 1 vyhlášky č. 111/1975 Zb. registrácii podliehajú pracovné úrazy, ktorými bola spôsobená smrť alebo pracovná neschopnosť trvajúca najmenej jeden deň okrem dňa, keď došlo k pracovnému úrazu. Ods. 2 cit. ustanovenia definuje pojem “registrácia pracovného úrazu”. Vymedzuje ho ako úkony, ktoré je zamestnávateľ povinný vykonať, ak vznikne úraz uvedený v ods. 1, a to
a)	zodpovedné a spoľahlivé zistenie príčin u všetkých ďalších okolností vzniku pracovného úrazu,
b)	spísanie záznamu o pracovnom úraze podľa výsledku zistenia vykonaného podľa písm. a),
c)	vykonanie potrebných opatrení proti opakovaniu podobných pracovných úrazov.
Vyhláška č. 111/1975 Zb. okrem registrácie upravuje v odseku 5 a 6 citovaného ustanovenia aj povinnosť zamestnávateľa viesť
-	evidenciu o pracovných úrazoch podliehajúcich registrácii a
-	evidenciu ku  knihe úrazov o pracovných úrazoch, ktorými nebola spôsobená pracovná neschopnosť alebo bola spôsobená pracovná neschopnosť, kratšia ako jeden deň tak, aby sa mohla použiť ako podklad na vykonanie potrebných opatrení a na neskoršie spísanie záznamu o pracovnom úraze, ak sa následky úrazu prejavia neskôr.
Pri spisovaní záznamu o pracovnom úraze postupuje zamestnávateľ podľa prílohy č. 1 až 3, ktoré sú súčasťou vyhlášky a tvoria obsah, resp. nevyhnutné informácie o zranenom zamestnancovi, charaktere poškodenia zdravia a ďalších skutočnostiach potrebných na prijatie nevyhnutných opatrení. Vyhláška č. 111/1975 Zb. v § 10 upravuje lehotu na uschovávanie dokladov o vzniku pracovných úrazov, ktorá je päť rokov nasledujúcich po roku, v ktorom došlo k pracovnému úrazu.
Okrem povinností, ktoré zamestnávateľovi ukladá vyhláška, má zamestnávateľ v súvislosti s pracovnými úrazmi a chorobami z povolania aj ďalšie povinnosti uložené
-	zákonom č. 330/1996 Z. z. o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci v znení neskorších predpisov (ďalej len “zákon č. 330/1996 Z. z.”) v § 8b ods. 1 písm. a) týkajúce sa pravidelného, zrozumiteľného a preukázateľného oboznamovania zamestnancov s právnymi a ostatnými predpismi na zaistenie bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci a overovania ich znalostí,
-	zákonom č. 330/1996 Z. z. v § 8b ods. 2 písm. d) podľa ktorého je zamestnávateľ povinný zamestnancom, príslušnému odborovému orgánu a zástupcom zamestnancov poskytnúť potrebné informácie o pracovných úrazoch, chorobách z povolania a ostatných poškodeniach zdravia z práce, ktoré sa vyskytli u zamestnávateľa vrátane výsledkov ich zisťovania a prijatých opatreniach,
-	podľa § 8e písm. e) zákona č. 330/1996 Z. z. umožniť im vyjadriť sa
       k týmto skutočnostiam,
-	Zákonníkom práce, ktorý v § 146 ods. 5 ustanovuje, že odborným zamestnancom povereným plnením úloh pri zaisťovaní bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci, zástupcom zamestnancov pre bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci a zamestnancom nesmie vzniknúť ujma za plnenie úloh pri zaisťovaní bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci,
-	zákonom č. 428/2002 Z. z. o ochrane osobných údajov.

Podľa § 15 ods. 1 písm. a) zákona o inšpekcii práce č. 95/2000 Z. z. v znení zákona č. 231/2002 Z. z. je zamestnávateľ, alebo fyzická osoba, ktorá je podnikateľom, a nie je zamestnávateľom povinná oznamovať príslušnému inšpektorátu práce písomne a bez zbytočného odkladu pracovné úrazy registrované podľa osobitného predpisu, prevádzkové nehody (havárie), poruchy technických zariadení a priemyselné otravy, choroby z povolania a okolnosti ich vzniku.

        Zákon č. 413/2002 Z. z. o sociálnom poistení, ktorý upravuje postupy vo vzťahu k pracovným úrazom a chorobám z povolania najmä s ohľadom na úrazové poistenie, náhradu nemocenských a sociálnych dávok a ďalšiu sociálnu ochranu.

Záver:

Súčasné zákonodarstvo SR harmonizuje s čl. 3 protokolu s výnimkou úrazov pri dochádzke do práce a prípadov s podozrením na choroby z povolania, ktoré protokol striktne nevyžaduje registrovať.

Článok 4 protokolu

	Požiadavky a postupy oznamovania vymedzia:

a) zodpovednosť zamestnávateľov:

	     i)  oznámiť  pracovné  úrazy, choroby z povolania, a ak je to vhodné, aj nebezpečné udalostí, úrazy pri dochádzke do práce a prípady s podozrením na choroby z povolania príslušným úradom alebo iným určeným orgánom,
	ii) poskytovať príslušné informácie pracovníkom a ich zástupcom o oznámených prípadoch, 

b) ak je to vhodné, opatrenia na oznamovanie pracovných úrazov a chorôb z povolania poisťovacími inštitúciami, službami pracovného lekárstva, lekármi a inými orgánmi, ktorých sa to priamo týka,

c) kritériá, podľa ktorých sa oznamujú pracovné úrazy, choroby z povolania, a ak je to vhodné, aj nebezpečné udalosti úrazy pri dochádzke do práce a prípady s podozrením na chorobu  z povolania,

d) lehoty na oznamovanie.

K článku 4 protokolu:

	Tak, ako pre evidenciu pracovných úrazov a chorôb z povolania podľa článku 3 tohto protokolu, tak aj povinnosť zamestnávateľa oznamovať ich má právny základ v § 8a ods. 1 písm. r) zákona č. 330/1996 Z. z., ktorý odkazuje na vyhlášku č. 111/1975 Zb..
	Vyhláška č. 111/1975 Zb. v § 5 upravuje postup vyhlásenia pracovných úrazov v podmienkach zamestnávateľa a povinnosti zamestnávateľa navonok, voči iným orgánom.

	V súlade s poznatkom, že určené a riadne ohlásenie vzniku pracovného úrazu je základným predpokladom na vykonanie potrebných opatrení, vyhláška č. 111/1975 Zb. ustanovuje, že už postihnutý, ak je toho schopný, alebo iný zamestnanec, ktorý je svedkom pracovného úrazu alebo sa o ňom dozvie, je povinný ihneď upovedomiť majstra alebo iného zamestnanca, ktorý je najbližším nadriadeným postihnutého. Len čo sa najbližšie nadriadený dozvie o pracovnom úraze podliehajúcom registrácií, je povinný ihneď ohlásiť úraz vedeniu a príslušnému odbornému orgánu alebo inému orgánu zastupujúcemu zamestnancov.
	Po prijatí správy o pracovnom úraze je zamestnávateľ povinný ihneď ohlásiť úraz telefonicky, telegraficky alebo iným vhodným spôsobom
-	príslušnému útvaru Policajného zboru,
-	príslušnému orgánu na ochranu zdravia,
-	príslušnému obvodnému banskému úradu, ak tak ustanovujú osobitné predpisy.
Ods. 4 ustanovuje, že zamestnávateľ po prijatí správy o smrteľnom, ťažkom alebo hromadnom pracovnom úraze povinný ihneď úraz ohlásiť spôsobom uvedeným v odseku 3 okrem orgánu tak uvedeným aj
-	príslušnému inšpektorátu práce, ak ide o pracovisko podliehajúce inšpekcii práce,
-	príslušnému obvodnému banskému úradu, ak ide o pracovisko podliehajúce jeho dozoru, a ak úraz nebol ohlásený podľa ods. 3,
-	príslušnému odbornému zväzu, hromadný úraz aj Konfederácii odborových zväzov Slovenskej republiky,
-	príslušnému útvaru Policajného zboru, ak nebol úraz hlásený už podľa odseku 3.

Ak zamestnanec zomrie kedykoľvek neskôr na následky pracovného úrazu, je zamestnávateľ povinný ihneď po tom, ako sa o úmrtí dozvedel, dodatočne ohlásiť písomne smrť spôsobenú pracovným úrazom orgánom uvedeným v ods. 4; to isté platí aj v prípade, keď vyjde dodatočne najavo, že ide o ťažký alebo hromadný pracovný úraz.

Ďalšie povinnosti zamestnávateľa súvisia so spísaním a zaslaním záznamu o pracovnom úraze v lehote najneskôr do dvoch dní po ohlásení úrazu podliehajúcemu registrácii a v prípade smrteľného, ťažkého a hromadného pracovného úrazu s vypracovaním a zaslaním zápisu o výsledku zistenia príčin úrazu najneskôr do 30 dní odo dňa vzniku pracovného úrazu orgánom uvedeným v § 7 vyhlášky č. 111/1975 Zb.
Zamestnávateľ je povinný v zmysle § 8b ods. 2 písm. d) zákona č. 330/1996 Z. z. poskytnúť zamestnancom, príslušnému odbornému orgánu a zástupcom zamestnancom potrebné informácie o pracovných úrazoch, chorobách z povolania a ostatných poškodeniach zdravia z práce, ktoré sa na jeho pracoviskách vyskytli, vrátane výsledkov ich zisťovania a prijatých opatreniach.

Povinnosti zamestnávateľa v súvislosti s oznamovaním pracovných úrazov upravuje zákon č. 413/2002 Z. z. o sociálnom poistení, ktorý v § 225 ods. 1 ukladá zamestnávateľovi povinnosť podľa písm. f) písomne oznámiť pobočke Sociálnej poisťovne pracovný úraz, ktorý si vyžiadal lekárske ošetrenie alebo dočasnú pracovnú neschopnosť, najneskôr do troch dní odo dňa, keď sa o tomto pracovnom úraze dozvedel a podľa písm. g) predkladať pobočke Sociálnej poisťovne záznam o pracovnom úraze, ktorý podlieha evidencii a registrácii podľa osobitného predpisu, najneskôr do ôsmich dní odo dňa, keď sa o tomto pracovnom úraze dozvedel, a výsledky vyšetrovania pracovných úrazov a hlásenia o zistení chorôb z povolania do ôsmich dní od ich doručenia.

	Pokiaľ ide o choroby z povolania, záväzné opatrenie obsahuje ustanovenia súvisiace s oznamovaním podozrenia na chorobu z povolania, profesionálnu otravu alebo iné poškodenie zdravia pri práci, ktoré sa hlási na osobitnom tlačive s určenými záväznými údajmi. Povinnosť hlásenia sa vzťahuje na každého lekára, ktorý na podklade výsledkov vyšetrenia nadobudne odôvodnené podozrenie. Podozrenie sa oznamuje príslušnému pracovisku Klinického pracovného lekárstva, ktoré v prípade, že sa potvrdí choroba z povolania, profesionálna otrava alebo iné poškodenie zdravia je povinné ich ohlásiť
- závodnému alebo územnému obvodnému lekárovi
- zamestnávateľovi, u ktorého postihnutý zamestnanec pracoval naposledy za podmienok, za ktorých vznikla choroba z povolania
- okresnému hygienikovi podľa sídla zamestnávateľa
- odborovej organizácii alebo inej organizácii zastupujúcej zamestnancov
- krajskému hygienikovi podľa sídla zamestnávateľa.

	Evidenciu a štatistické spracovanie hlásení vykonáva Klinické pracovné lekárstvo, ktoré vedie aj menný zoznam osôb, ktoré ochoreli chorobou z povolania, profesionálnou otravou alebo iným poškodením zdravia pri práci. Závodní alebo územní obvodní lekári vedú pre vlastnú potrebu jednoduchý prehľad o chorobách z povolania. Výskyt týchto ochorení prerokúvajú so zamestnávateľom a odborným orgánom pôsobiacimi na pracovisku zamestnávateľa.

Záver:

	Vnútroštátne zákonodarstvo SR harmonizuje s článkom 4 protokolu, avšak vyhláška č. 111/1975 Zb. a záväzné opatrenie sú značne zastaralé a je nevyhnutné pripraviť nové legislatívne úpravy.

Článok 5 protokolu

Oznámenie obsahuje údaje o:

a) podniku, inštitúcii a zamestnávateľovi,

b)  zranenej osobe a povahe zranení  alebo choroby, ak je to vhodné,

c) pracovisku,  okolnostiach   úrazu  alebo  nebezpečnej  udalosti  a v prípade
choroby z povolania, aj o okolnostiach vystavenia pôsobeniu zdravotného rizika.

K článku 5 protokolu:

	Súčasťou vyhlášky č. 111/1975 Zb. sú 3 prílohy, ktoré obsahujú záznam o pracovnom úraze, pokyny pre vyplňovanie záznamu a pracovnom úraze a klasifikáciu zdrojov a príčin pracovných úrazov. Záznam o úraze požaduje podrobnejšie údaje, ako sú uvedené v článku 5 protokolu.

	Záväzné opatrenie má 8 príloh. Tlačivá sú upravené podľa toho, komu sa hlásenie choroby z povolania, profesionálnej otravy a iného poškodenia zdravia pri práci zasiela, každé z nich však obsahuje údaje vymedzené článku 5 protokolu.

Záver:

Súčasné zákonodarstvo SR harmonizuje s čl. 5 protokolu.

Článok 6 protokolu

	Každý člen, ktorý ratifikuje tento dohovor, každoročne na základe oznámení a iných dostupných informácií zverejní celoštátne reprezentatívne štatistiky o pracovných úrazoch, chorobách z povolania a ak je to vhodné, o nebezpečných udalostiach a úrazoch pri dochádzke do práce, ako aj ich analýzy.

K článku 6 protokolu:

Podľa § 4 ods. 1 písm. n) zákona č. 95/2000 Z. z. o inšpekcii práce a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 231/2002 Z. z. Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky ako ústredný orgán štátnej správy pre bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci a pre inšpekciu práce, predkladá vláde Slovenskej republiky správu o stave ochrany práce a o činnosti orgánov štátnej správy v oblasti inšpekcie práce do piatich mesiacov po skončení kalendárneho roka. Správa sa vypracováva z podkladov ministerstiev a iných orgánov štátnej správy a pred predložením na rokovanie vlády Slovenskej republiky podlieha legislatívnemu procesu s tým, že je prístupná verejnosti od jej uvoľnenia do pripomienkového konania.

Okrem toho príslušné informácie sprístupňuje aj Národný inšpektorát práce  zaužívanými postupmi Konfederácii odborových zväzov SR, Asociácii zamestnávateľských zväzov a združení SR, verejnosti prostredníctvom Informačného centra ochrany práce atď. 

Informácie o pracovných úrazoch a o chorobách z povolania sú prístupné prostredníctvom polročných a ročných zisťovaní Štatistického úradu SR “Pracovná neschopnosť pre chorobu a úraz”. 

Záver:

Vnútroštátne zákonodarstvo Slovenskej republiky je v súlade s článkom 6 dohovoru.

Článok 7 protokolu

	Štatistiky sa zostavia s pomocou klasifikačných systémov zlučiteľných s najnovšími relevantnými medzinárodnými systémami zavedenými pod dohľadom Medzinárodnej organizácie práce alebo iných príslušných medzinárodných organizácií.

K článku 7 protokolu:

Vyhláška Štatistického úradu Slovenskej republiky č. 470/2001 Z. z., ktorou sa vyhlasuje Program štátnych štatistických zisťovaní na rok 2002 v prílohe č. 4 – “Dlhodobé štatistické zisťovania organizované a vykonávané Štatistickým úradom Slovenskej republiky” obsahuje názov zisťovania: Výkaz o pracovnej neschopnosti pre chorobu a úraz, Značka štatistického formulára: Nem Úr 1–99. Rovnako je to aj uvedené vo vyhláške Štatistického úradu Slovenskej republiky č. 613/2002 Z. z., ktorou sa vydáva Program štátnych štatistických zisťovaní na roky 2003 až 2005 (štatistické zisťovania organizované a vykonávané Štatistickým úradom SR v rokoch 2003 až 2005 – II. Demografia a sociálne štatistiky: 4. Nem Úr 1–99 /Výkaz o pracovnej neschopnosti pre chorobu a úraz/).

Účelom tohto štatistického zisťovania je získať informácie o pracovnej neschopnosti pre chorobu a úraz podľa okresov, odborových zväzov, druhov vlastníctva a rezortov pre koncepčné riadenie sociálnej politiky v oblasti nemocenského poistenia na úrovni ústredných orgánov Slovenskej republiky. Potreba vykonávania zisťovania vyplýva z Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce č. 160 z roku 1985 o štatistikách práce (vyhláška ministra zahraničných vecí č. 144/1988 Zb. a bod 53 oznámenia Ministerstva zahraničných vecí SR č. 1101997 Z. z.).
Vecná (obsahová) charakteristika štatistického zisťovania vrátene štatistických ukazovateľov; Použitá metóda: vyčerpávajúce zisťovanie; Charakteristika navrhnutých ukazovateľov: priemerný počet nemocensky poistených zamestnancov spolu, z toho ženy, počet novohlásených prípadov a kalendárnych dní pracovnej neschopnosti pre chorobu, pracovné úrazy, ostatné úrazy spolu, z toho ženy, smrteľné úrazy, počet chorôb z povolania, počet odškodnených pracovných úrazov a chorôb z povolania, celková suma vyplateného odškodného a regresných náhrad, celkové náklady vynaložené na pracovné úrazy a choroby z povolania, ukazovatele pracovnej úrazovosti mladistvých a závodnej lekárskej starostlivosti a rizikovej práce.

Okruh spravodajských jednotiek: Podniky zapísané v obchodnom registri, príspevkové organizácie, krajské úrady, okresné úrady, obce, nadácie, neinvestičné fondy, rozpočtové organizácie, neziskové fondy, neziskové organizácie, verejnoprávne neziskové inštitúcie, Sociálna poisťovňa, zdravotné poisťovne, združenia, politické strany, politické hnutia, bez ohľadu na počet zamestnancov a prevažujúcu činnosť, ak administratívne vykonávajú agendu nemocenského poistenia.

Periodicita a lehoty poskytovania štatistických údajov; Periodicita zisťovania: polročne a ročne. Lehota na odovzdanie štatistických údajov spravodajskou jednotkou: do 10. júla sledovaného roka a do 13. januára nasledujúceho roka.

Orgán, ktorý vykonáva štatistické zisťovanie a zabezpečuje jeho spracovanie; Orgán vykonávajúci štatistické zisťovanie: Štatistický úrad Slovenskej republiky. Orgán zabezpečujúci jeho spracovanie: Štatistický úrad Slovenskej republiky prostredníctvom Krajskej správy Štatistického úradu Slovenskej republiky v Žiline.

Ustanovenie článku 7 protokolu predpokladá zostavovanie štatistiky pomocou klasifikačných systémov zlúčiteľných s najnovšími relevantnými medzinárodnými systémami zavedenými pod dohľadom Medzinárodnej organizácie práce alebo iných príslušných medzinárodných organizácií, čo vyžaduje uskutočniť príslušné zmeny v celoštátnej štatistike v Slovenskej republike vo vzťahu k pracovným úrazom a chorobám z povolania zo strany Štatistického úradu SR a ďalších príslušných inštitúcii. 

Záver:

Zákonodarstvo SR vo vzťahu k tomto článku protokolu čiastočne harmonizuje s protokolom.

Články 8 až 12 sú štandardné záverečné ustanovenia protokolu upravujúce nadobudnutie platnosti protokolu, ratifikácia protokolu, vypovedanie protokolu a pod.

Celkový záver:

Protokol z roku 2002 k Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o bezpečnosti a zdraví v zamestnaní z roku 1981 nie je ratifikovateľný Slovenskou republikou, pretože zákonodarstvo Slovenskej republiky neupravuje a nepokrýva v postačujúcej a náležitej miere všetky články protokolu a článok 1 protokolu neharmonizuje so zákonodarstvom Slovenskej republiky. 

30. októbra 2002
Bratislava