Návrh stanoviska vlády SR k Návrhu poslancov Národnej rady Slovenskej republiky Vladimíra Palka, Františka Mikloška a Rudolfa Bauera na prijatie Deklarácie Národnej rady Slovenskej republiky o uznaní hladomoru rokov 1932-1933 na Ukrajine za genocídu 

Veľvyslanectvo Ukrajiny v SR 5.12.2006 oznámilo, že Najvyššia rada Ukrajiny (parlament) schválila 28.11.2006 zákon o hladomore na Ukrajine v rokoch 1932-1933. Táto téma je ukrajinskou stranou otváraná dlhodobo.  
ZÚ Ukrajiny v SR viackrát vyjadril záujem o zaslanie oficiálnej reakcie slovenskej strany, týkajúcej sa uznania hladomoru 1932-1933 za akt genocídy ukrajinského národa. 

Otázka hladomoru bola na pôde OSN po prvýkrát nastolená v roku 2003 pri príležitosti 70. výročia hladomoru na Ukrajine, kedy bol zverejnený list stáleho predstaviteľa Ukrajiny pri OSN adresovaný GT OSN. V liste bola vyjadrená účasť s obeťami hladomoru a zdôraznená potreba dostať hladomor do povedomia verejnosti. Vyhlásenie v prílohe listu podporilo 36 krajín (o. i. Azerbajdžan, Bielorusko, Gruzínsko, Kazachstan, Egypt, Pakistan, Rusko, Kanada, USA, krajiny Latinskej Ameriky a ďalšie), ale ani jedna ČK EÚ. Delegácia Talianska v mene EÚ list nepodpísala, ale zaslala samostatný list na jeho podporu. 
V roku 2005 Ukrajina požiadala MZV SR o podporu svojho zámeru predložiť na schválenie VZ OSN návrh listu SP Ukrajiny adresovaného GT OSN  o genocíde ukrajinského národa počas hladomoru v rokoch 1932 -1933. Tento zámer nebol napokon  zrealizovaný. 
	Ukrajina ani v rokoch 2006-2007 v priebehu 61. VZ OSN nepredložila na pôde OSN dokument k otázke hladomoru. Minister ZV Ukrajiny však vo svojom prejave v pléne VZ OSN v septembri 2006 upozornil na tento problém a vyzval, aby o dva roky, pri príležitosti 60. výročia Konvencie o prevencii a potrestaní zločinov genocídy, OSN uznala hladomor za akt genocídy voči ukrajinskému ľudu. Ukrajinská diplomacia teda plánuje predložiť rezolúciu OSN až v roku 2008 v priebehu 63. VZ OSN, pričom v súčasnosti vyvíja aktivity na pôde viacerých regionálnych organizácii za prijatie deklarácií a rozhodnutí, na ktoré by sa mohla v budúcej rezolúcii odvolať.   
Generálna konferencia UNESCO prijala konsenzom na svojom 34. zasadnutí v dňoch 16.10. – 4.11.2007 (2.11.2007) v Paríži rezolúciu k hladomoru na Ukrajine v rokoch 1932-33. V tejto rezolúcii, ktorej obsah bol v konečnom dôsledku akceptovateľný aj pre Ukrajinu, nie je výslovný odkaz na genocídu. 

Neoficiálny preklad rezolúcie: 

Generálna konferencia

 Pamätajúc veľký hladomor (Holodomor), ktorý vzal nevinné  životy miliónov Ukrajincov v rokoch 1932-1933,

Rovnako pripomínajúc pamiatku miliónov Rusov, Kazachov a predstaviteľov iných národností, ktorí zomreli hladom v rokoch 1932-1933 v Povolžskom regióne, na Severnom Kaukaze, Kazachstane a iných častiach bývalého Sovietskeho zväzu,

Pripomínajúc si spoločné vyhlásenie k 70. výročiu veľkého hladomoru (Holodomor) na Ukrajine v rokoch 1932-1933, ktorý bol daný do obehu ako oficiálny dokument Valného zhromaždenia OSN a v ktorom bol veľký hladomor na Ukrajine oficiálne uznaný ako národná tragédia ukrajinského ľudu,

Presvedčená, že tragédia veľkého hladomoru (Holodomor) zapríčinená krutými akciami a politikou totalitárneho Stalinovho režimu by mala byť výstrahou pre súčasné a budúce generácie kvôli  zachovaniu hodnôt demokracie, ľudských práv a zákonnosti,

1. Vyjadruje sústrasť obetiam veľkého hladomoru (Holodomor) v rokoch 1932-1933 na Ukrajine a obetiam v Rusku, Kazachstane a v iných častiach bývalého Sovietskeho zväzu a ctí si pamiatku tých, ktorí zahynuli v jeho dôsledku; 

	2. Víta iniciatívu Ukrajiny organizovať pamätné akcie pri príležitosti 75. výročia veľkého hladomoru (Holodomor) v rokoch 1932-1933 na Ukrajine a vyzýva členské štáty, aby zvážili účasť na týchto a podobných spomienkových udalostiach;  

	3. Vyzýva členské štáty, aby zvážili možnosť podpory pre uvedomenie si pamiatky veľkého hladomoru (Holodomor) prostredníctvom začlenenia tejto vedomosti do vzdelávacích a výskumných programov, aby sa vštepilo budúcim generáciám ponaučenie o tejto tragickej stránke.

Ukrajinská iniciatíva na pôde Rady Európy: Zatiaľ sa k tejto téme nezaznamenali žiadne vyjadrenia zo strany predstaviteľov Rady Európy.
	Znenie jediného dohovoru Rady Európy venujúci sa genocíde - Európsky dohovor o nepremlčateľnosti zločinov proti ľudskosti a vojnových zločinov (1974) – ratifikovali len 3 ČŠ Rady Európy (SR ani Ukrajina medzi ne nepatria) - je vo vzťahu k požiadavke Ukrajiny bezvýznamné. 

MZV SR v tejto súvislosti získalo reakcie na danú tému od niektorých vybraných ZÚ SR. Väčšina krajín zatiaľ neprijala a ani neplánuje prijať vyhlásenie k uvedenej záležitosti. 
RF tento krok Ukrajiny vníma ako protiruský.
V dôsledku hladomoru zomreli v rokoch 1932-1933 okrem Ukrajincov, aj Rusi, Kazaši a predstavitelia iných národností v Povolžskom regióne, na Severnom Kaukaze, Kazachstane a iných častiach bývalého Sovietskeho zväzu.

Z medzinárodnoprávneho (právneho) hľadiska sa za genocídu považuje zločin genocídy, ktorý je definovaný v článku II Dohovoru o zabránení a trestaní zločinu genocídia (Paríž, 9. decembra 1948) takto:
„Genocída znamená akýkoľvek z týchto činov spáchaný s úmyslom celkom alebo čiastočne zničiť národnostnú, etnickú, rasovú alebo náboženskú skupinu, akým je:
a) spôsobenie smrti príslušníkov skupiny;  
b) spôsobenie vážneho telesného alebo duševného ublíženia príslušníkom skupiny;
c) cieľavedomé privodenie takých životných podmienok skupine, ktorých cieľom je spôsobiť jej úplné alebo čiastočné fyzické zničenie;
d) prijatie opatrení, ktorých cieľom je zabrániť rodeniu detí v rámci skupiny;
e) násilné preloženie detí jednej skupiny do inej skupiny“.
O spáchaní zločinu genocídy môže rozhodnúť iba príslušný národný, prípadne nadnárodný súd. 
Iné závery či zaujatia pozícií v otázke genocídy majú len povahu názoru, politického či morálneho postoja a sú právne bezpredmetné.
Vyjadrenie politického postoja NR SR k hladomoru na Ukrajine (vrátane adekvátnych formulácií) by malo byť výsledkom širšej spoločenskej aj odbornej diskusie, ktorá sa v podmienkach SR nekonala.  
Podľa popredného slovenského historika na sovietske dejiny B. Hlavu z Katedry všeobecných dejín FiF UK v Bratislave slovenská historiografia neinterpretuje hladomor na Ukrajine v rokoch 1932-1933 ako „akt genocídy“, ale ako jeden z prejavov vtedajšej totalitnej moci, ktorá uplatňovala a presadzovala svoju politiku bez ohľadu na brutalitu použitých prostriedkov, na zákonnosť a humánnosť, a to voči všetkým národom a národnostiam ZSSR a sovietskym občanom.     

Pozícia MZV SR k hladomoru na Ukrajine v rokoch 1932-1933:

Slovenská republika odsudzuje akékoľvek negatívne akty voči ľudskosti, či už v individuálnej, alebo kolektívnej podobe. Slovensko sa nevyhýba vyjadriť svoju solidaritu s trpiacimi, ako aj odsúdenie akéhokoľvek činu voči základným ľudským hodnotám. SR s rovnakým pohľadom pristupuje aj k udalostiam hladomoru na Ukrajine v rokoch 1932-1933. Prisúdenie právneho, či politického označenia dávnejších udalostí je však otázkou vyžadujúcou dôsledné zhodnotenie zo strany odborníkov.