Author: Fedorová Oľga
Last saved by: Davalová Oľga

Dôvodová správa

Osobitná časť

K čl. I

K bodu 1

Podľa aktuálnej právnej úpravy rada rokuje a hlasuje o správnych konaniach vo veci udeľovania licencií a registrácií retransmisie neverejne, a to len v prípade, ak ide o konania podľa zákona o vysielaní a retransmisii. Pokiaľ rada rokuje o totožných veciach podľa zákona o digitálnom vysielaní, neverejnosť jej rokovania a rozhodovania nemá v zákone oporu, napriek tomu, že predmetom rokovania a rozhodovania rady sú totožné skutočnosti týkajúce sa potenciálnych vysielateľov. Navrhuje sa preto, aby boli rokovania rady v predmetných veciach neverejné bez ohľadu na to, na základe ktorého zákona bude rada rokovať.

K bodu 2

	Navrhovaným ustanovením sa odstraňuje neúmerná administratívna záťaž rady pri vybavovaní hromadných sťažností najmä v prípadoch, keď je sťažovateľmi rade preposielaná sťažnosť s totožným obsahom niekoľko desiatok krát. Kancelária rady je v takýchto prípadoch vyťažená upovedomovaním množstva sťažovateľov, čo vedie k predlžovaniu rozhodovania o ďalších sťažnostiach, a tým k neefektívnosti a nehospodárnosti správneho konania.  Keďže rada je podľa ustanovenia § 11 ods. 5 a 6 zákona o vysielaní a retransmisii povinná zverejňovať všetky svoje rozhodnutia, ako aj zápisnicu z rokovania na svojom webovom sídle, možnosť verejnosti oboznámiť sa s výsledkom prerokovania každej sťažnosti je zabezpečená dostatočným spôsobom.

K bodu 3

Doplnením lehoty, v ktorej majú vysielatelia povinnosť odovzdať rade na jej žiadosť záznamy vysielania, sa odstraňuje teoretická pochybnosť o tom, či túto povinnosť majú vysielatelia splniť v konkrétnom termíne. V praxi bola táto povinnosť vysielateľmi často spochybňovaná, napriek tomu, že bola potvrdená judikatúrou Najvyššieho súdu Slovenskej republiky, ako aj Ústavného súdu Slovenskej republiky. 

K bodu 4

	V súvislosti s navrhovaným bodom 17 sa zavádza povinnosť vysielateľa uvádzať v štatistike o odvysielanom programe aj vyhodnotenie podielu nových diel, ktoré zaradil do vysielania v rámci diel nezávislých producentov.

K bodu 5, 6 a 19

Vzhľadom na nejednoznačnosť súčasnej úpravy, ako aj na problémy, ktoré vyplynuli z aplikačnej praxe sa navrhuje upraviť hlasitosť vysielaných obsahov tak, aby nedochádzalo k jej neúmerným výkyvom pri vysielaní programov a následne vysielanej reklamy a telenákupu. 
 Zvuková intenzita vysielanej reklamy a telenákupu bude stanovená vykonávacím predpisom, ktorý vydá Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky. Technická špecifikácia zvukovej intenzity vysielania reklamy a telenákupu bude stanovená v súlade s Odporúčaním Európskej vysielacej únie (EBU) EBU R 128 „Normalizácia hlasitosti a maximálna povolená úroveň zvukových signálov“ a podľa požiadaviek Technického dokumentu EBU „Praktické pokyny pre výrobu a implementáciu podľa EBU R 128“. Vysielateľ bude povinný zabezpečiť, aby zvuková zložka ním vysielanej programovej služby bola v súlade s týmto vykonávacím predpisov, čo by malo výrazne prispieť k vyrovnaniu hlasitosti vysielaných obsahov. 

K bodu 7

Návrhom zákona sa bližšie špecifikujú titulky, ktorými sú sprevádzané programy určené pre nepočujúcich. Účelom navrhovanej úpravy je zvýšiť kvalitu titulkov tak, aby zodpovedali deju vysielaného programu a umožnili tak nepočujúcim kvalitnejšie sledovanie vysielaného programu.

K bodu 8

	Keďže vysielateľovi s licenciou možno udeliť viacero licencií na digitálne vysielanie, a to na digitálne vysielanie jednej plnoformátovej televíznej programovej služby a ďalších monotematických televíznych programových služieb, spresňuje sa, že povinnosť zabezpečiť multimodálny prístup k programovej službe sa vzťahuje na každú televíznu programovú službu, ktorú vysielateľ s licenciou vysiela digitálne. Obdobne ako v § 18, aj v § 18a sa spresňuje charakter titulkov,  ktorými sú sprevádzané programy určené pre nepočujúcich.

K bodom 9, 10, 11 a 12 

V § 18 a 18a zákon stanovuje vysielateľom minimálny podiel programov, ku ktorým musia zabezpečiť multimodálny prístup, t. j. prístup aj pre osoby so sluchovým a zrakovým postihnutím. Hoci vysielatelia deklarujú, že stanovené podiely programov dosahujú, tí, ktorým sú tieto programy určené zas namietajú, že kvóty sú dosahované len formálne a programy s multimodálnym prístupom nie sú zabezpečené v takej miere, ako by si vyžadovali ich potreby.
V zmysle § 18b zákona majú vysielatelia a poskytovatelia audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie stanovené osobitné povinnosti aj pri označovaní programov s multimodálnym prístupom.
Aby mohla rada účinnejšie kontrolovať, akým konkrétnym spôsobom si povinné subjekty uvedené povinnosti plnia, zavádzajú sa nové informačné povinnosti pre televíznych vysielateľov a poskytovateľov audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie vo vzťahu k programom, ktoré sú sprevádzané skrytými titulkami, otvorenými titulkami, hlasovým komentovaním pre nevidiacich alebo ktoré sú tlmočené do posunkovej reči nepočujúcich alebo vysielané alebo poskytované v posunkovej reči nepočujúcich. Povinné subjekty budú musieť presne identifikovať tieto programy a tiež poskytnúť rade konkrétne údaje o programoch s multimodálnym prístupom, pričom návrh zákona stanovuje odlišný rozsah poskytovaných údajov pre vysielateľov a pre poskytovateľov audiovizuálnej mediálnej služby. Pre vysielateľov je rozsah povinných údajov stanovený rovnakým spôsobom, ako je tomu pri európskych dielach a programoch tvoriacich európsku nezávislú produkciu, čo opäť zefektívni dohľad nad dodržiavaním ustanovení upravujúcich multimodálny prístup. Poskytovateľom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie stanovuje návrh zákona užší rozsah údajov poskytovaných rade, a to najmä s prihliadnutím na skutočnosť, že poskytovatelia audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie majú síce zákonom stanovenú povinnosť označovať programy s multimodálnym prístupom, ale zákon im nestanovuje povinnosť poskytovať určitý percentuálny podiel týchto programov. 
V súvislosti s určovaním podielu programov s multimodálnym prístupom sa návrhom zákona upresňuje, že do celkového vysielacieho času programov sa okrem vysielacieho času venovaného hudobným programom a programom, ktorých hudobná zložka tvorí ich podstatnú časť nezapočítava ani vysielací čas venovaný doplnkovému vysielaniu, ktorým je vysielanie programu prerušené. 
 V zmysle návrhu zákona budú mať vysielatelia a poskytovatelia audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie povinnosť oznámiť rade spôsob označenia programov s multimodálnym prístupom, pričom forma tohto oznámenia je ponechaná na povinné subjekty.

K bodu 13

Sprehľadňujú sa povinnosti vysielateľa pri ochrane maloletých vo vysielaní. V súlade s doterajším znením § 20 ods. 5 je vysielateľ programovej služby povinný zohľadniť vekovú vhodnosť programov a iných zložiek programovej služby pre maloletých a zabezpečiť ich časové zaradenie v súlade s podmienkami ustanovenými osobitným predpisom. Týmto osobitným predpisom je vyhláška Ministerstva kultúry Slovenskej republiky č. 589/2007 Z. z., ktorou sa ustanovujú podrobnosti o jednotnom systéme označovania audiovizuálnych diel, zvukových záznamov umeleckých výkonov, multimediálnych diel, programov alebo iných zložiek programovej služby a spôsobe jeho uplatňovania v znení neskorších predpisov (ďalej len „vyhláška o jednotnom systéme označovania“). S účinnosťou od 1. apríla 2013 táto vyhláška upravuje vo vysielaní dve tzv. časové opony. Prvá je v čase od 22.00 do 6.00 h., keď  sa do vysielania zaraďujú programy alebo iné zložky programovej služby klasifikované ako nevhodné a neprístupné pre vekovú skupinu maloletých do 18 rokov a druhá, v čase od 20.00 do 6.00 h., počas ktorej sa do vysielania zaraďujú programy alebo iné zložky programovej služby klasifikované ako nevhodné pre vekovú skupinu maloletých do 15 rokov alebo ako vhodné pre vekovú skupinu maloletých do 15 rokov. Ustanovenie § 20 ods. 3, ktorého vypustenie sa navrhuje, nie je v rozpore s príslušnými ustanoveniami vyhlášky, keďže stanovuje časový rámec od 6.00 do 22.00 h., počas ktorého platia sprísnené kritériá týkajúce sa obsahu vysielania, s cieľom ochrany maloletých. Avšak vzhľadom na to, že spomínané ustanovenie § 20 ods. 5 upravuje túto povinnosť vysielateľov programovej služby všeobecne a s odkazom na vykonávací predpis, ktorý časové zaraďovanie programov a iných zložiek programovej služby upravuje podrobnejšie, ustanovenie § 20 ods. 3 sa javí ako duplicitné, a teda nadbytočné.       

K bodom 14 a 15

Legislatívno-technická úprava súvisiaca s bodom 13. 

K bodu 16, 17 a 18

V zmysle čl. 17 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách ak je to vhodné, členské štáty vhodnými prostriedkami zabezpečia, aby prevádzkovatelia vysielania rezervovali aspoň 10 % svojho vysielacieho času, okrem času prideleného pre spravodajstvo, športové podujatia, hry, reklamu, teletextové služby a telenákup, alebo ako druhá možnosť podľa uváženia členského štátu aspoň 10 % svojho programového rozpočtu pre európske diela vytvorené producentmi, ktorí sú nezávislí od prevádzkovateľov vysielania. Tento percentuálny podiel by mal vzhľadom na informačné, výchovné, kultúrne a estrádne záväzky prevádzkovateľa vysielania voči svojim divákom dosiahnuť vzostup na základe vhodných kritérií. Musí sa dosiahnuť vzostup vybratím primeraného podielu novších diel, to znamená diel vysielaných za posledných päť rokov z ich produkcie.
Navrhuje sa zníženie minimálneho percentuálneho podielu európskej nezávislej produkcie pre verejnoprávneho vysielateľa z 20 % na 15 %. Zároveň sa v záujme vyššej flexibility všetkých vysielateľov navrhuje predĺžiť časové obdobie, počas ktorého je potrebné vyhradiť zákonom stanovený percentuálny podiel vysielaniu európskych diel, ktoré vytvorili od vysielateľov nezávislí producenti. Toto časové obdobie sa predĺžilo z jedného kalendárneho mesiaca na kalendárny štvrťrok. 
Slovenská právna úprava, na rozdiel od právnej úpravy okolitých štátov, v súčasnej dobe stanovuje verejnoprávnemu vysielateľovi pomerne vysoký podiel európskej nezávislej produkcie, oproti vysielateľom s licenciou dokonca dvojnásobný. V Českej republike je prevádzkovateľ televízneho vysielania, bez ohľadu na to, či ide o verejnoprávnu alebo súkromnú televíziu, povinný vyhradiť európskym dielam nezávislých producentov najmenej 10 % vysielacieho času alebo 10 % svojho programového rozpočtu na výrobu alebo nákup týchto diel a rovnaká 10 % - ná kvóta pre všetkých televíznych vysielateľov je aj v Rakúsku. V Poľsku je to rovnako 10 % pre všetkých vysielateľov, no až minimálne 50 % z európskych diel nezávislých producentov musia tvoriť nové diela. Takto vysoko nastavené percento nezávislej produkcie pre verejnoprávneho vysielateľa viedlo k tomu, že Rozhlas a televízia Slovenska, aby splnila kvótu, investovala do nákupu lacných európskych akvizícií. Tento postup má za následok znižovanie prostriedkov, ktoré by mohli byť investované do spolupráce so slovenským audiovizuálnym prostredím. Do podielu nezávislej európskej produkcie nemožno v zmysle definície nezávislého producenta zahrnúť napr. európske programy nakúpené od iných verejnoprávnych vysielateľov, resp. od produkčných spoločností, ktoré sú s nimi majetkovo prepojené (ide napr. o prípad ORF, ZDF, BBC, ČT), pričom ide často o oveľa hodnotnejšie európske programy, ako lacné akvizície nezávislých producentov.
Taktiež sa navrhuje zaviesť pre vysielateľov povinnosť zabezpečiť, aby z odvysielaných európskych diel nezávislých producentov tvorili aspoň 10 % nové diela, teda diela, od výroby ktorých uplynulo menej ako päť rokov. Doterajšie znenie zákona hovorilo iba o „príslušnom podiele nových diel“. Keďže percento nových diel nebolo doteraz presne stanovené, nebolo možné štatisticky vykázať, či bol dosiahnutý vzostup nových európskych diel vyrobených nezávislými producentmi. Navrhované opatrenie má taktiež za cieľ podporiť tvorbu alebo nákup nových európskych diel.   

K bodu 20

	Príslušné ustanovenie sa vypúšťa, keďže sa navrhuje vypustiť ustanovenia, na ktoré odkazuje. Označenie sponzora bude upravené vo vykonávacom predpise, ktoré na základe § 16 ods. 3 vydá Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky. 

K bodu 21

	Predkladaným návrhom zákona sa mení súčasná právna úprava používania jazykov v oblasti rozhlasového a televízneho vysielania vo vzťahu k vysielateľom vysielajúcim na základe licencie udelenej radou tak, že súčasný rozsah výnimiek z povinného používania štátneho (slovenského) jazyka vo vysielaní sa rozširuje o novú výnimku, ktorá sa bude vzťahovať na vysielateľov vysielajúcich v niektorom z úradných jazykov EÚ (inom ako slovenskom jazyku) alebo vo viacerých z týchto jazykov, ktorí chcú poskytovať svoju programovú službu občanom iného členského štátu EÚ usadeným na území Slovenskej republiky. V súvislosti s touto zmenou sa ako nová náležitosť žiadosti o licenciu podľa tohto zákona zavádza údaj o navrhovanom jazyku alebo jazykoch, v ktorom/ktorých chce žiadateľ o udelenie licencie vysielať. 

K bodu 22

	Aby bol v dostatočnej miere zabezpečený prístup slovenských občanov k informáciám v štátnom jazyku, bude rada v prípade žiadosti o vysielanie v jednom alebo viacerých úradných jazykoch EÚ, inom ako slovenský jazyk, posudzovať aj to, či na území, ktoré by malo byť týmto vysielaním pokryté, existuje dostatočná ponuka vysielania v slovenskom jazyku. Bude sa to týkať regionálneho a lokálneho vysielania, ktoré je svojim charakterom a zameraním iné ako celoplošné vysielanie. Toto vysielanie sa spravidla zameriava na informácie o živote miestnej komunity, ktoré sú pre jej obyvateľov významné, no z celoslovenského hľadiska nie sú až tak zaujímavé, aby im celoplošní vysielatelia mohli venovať dostatok pozornosti, resp. na to ani nemajú priestor (napr. informácie zo zasadnutia obecného alebo mestského zastupiteľstva). Práve z tohto dôvodu považujeme za potrebné zabezpečiť, aby sa informácie tohto druhu dostávali k divákom predovšetkým v štátnom jazyku. Ak je právo na prístup k informáciám týmto spôsobom dostatočne zabezpečené, môže byť dané územie pokryté aj vysielaním v inom úradným jazyku EÚ. 

K bodu 23

Účelom navrhovaného ustanovenia je zefektívnenie konania rady pri výberovom konaní na udelenie, resp. zmenu licencie na terestriálne vysielanie v prípade voľných frekvencií. Keďže toto konanie prebieha formou tendra na obsadenie voľných frekvencií, je prirodzené, že jednotliví uchádzači o frekvencie by nemali byť oboznámení so žiadosťou a projektom, ktorý vypracoval iný subjekt uchádzajúci sa o tieto frekvencie a nemali by tak mať možnosť upravovať a prispôsobovať vlastné projekty na základe projektov iných účastníkov konania. Obmedzenie informácii o projektoch ostatných uchádzačov vo výberovom konaní je bežnou právnou praxou zabezpečujúcou rovnosť účastníkov konania. Doterajšia dlhoročná prax rady vychádzajúca z tejto premisy bola v poslednom období spochybnená pre nedostatok právnej úpravy obmedzujúcej právo účastníkov správneho konania nahliadať do spisu. 

K bodu 24

	Legislatívno – technická úprava súvisiaca s bodom 22.

K bodu 25

	Zavádza sa možnosť rady zamietnuť žiadosť o licenciu na regionálne alebo lokálne vysielanie výhradne v jednom alebo viacerých úradných jazykoch EÚ, ktorý nie je slovenským jazykom. Takúto žiadosť bude rada oprávnená zamietnuť, ak by na území, ktoré má byť takýmto vysielaním pokryté, neexistovala dostatočná ponuka regionálneho alebo lokálneho vysielania v štátnom jazyku. 

 K bodu 26

	Keďže licenciu je možné udeliť aj na viacero jazykov vysielania, upravuje sa aj príslušné ustanovenie obsahujúce náležitosti rozhodnutia o udelení licencie.

K bodu 27, 28, 30, 33 a 35 

	Legislatívno – technické úpravy súvisiace s bodom 13.

K bodu 29 

	Ustanovenie o sankcii za nedodanie záznamu vysielania sa mení tak, aby bola rada oprávnená vysielateľa sankcionovať aj za to, že záznam nedodá v rámci 15 – dňovej lehoty.

K bodu 31 a 36

	V súvislosti so zavedením nových informačných povinností vysielateľa televíznej programovej služby a poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, týkajúcich sa programov s multimodálnym prístupom, sa navrhujú aj sankcie za ich nesplnenie.

K bodu 32 a 34

	Sankciu za nezohľadnenie vekovej vhodnosti programov a iných zložiek programovej služby pre maloletých a ich neoprávnené časové zaradenie do vysielania v čase od 6.00 do 22.00 h. je rada oprávnená vysielateľovi uložiť aj podľa doterajšej právnej úpravy, a to s odkazom na § 20 ods. 3. Keďže sa navrhuje vypustenie tohto ustanovenia ako duplicitného, porušenie tejto povinnosti bude možné sankcionovať s odkazom na ustanovenie § 20 ods. 4, ktoré obsahuje túto povinnosť vysielateľa a odkazuje na vyhlášku o jednotnom systéme označovanie, ktorá uvedené povinnosti upravuje podrobnejšie.

K bodu 37

Prechodné ustanovenie upravuje, podľa akých právnych predpisov sa dokončia konania začaté pred 1. januárom 2014.

K čl. II    

K bodu 1 

	Opravuje sa nesprávne umiestnenie odkazu 9a na príslušné ustanovenia zákona o digitálnom vysielaní, opravuje sa text poznámky pod čiarou k odkazu 9a a dopĺňa sa nový odkaz a  poznámka pod čiarou 9b. 

K bodu 2

Navrhuje sa, aby sa v inom ako štátnom jazyku mohli okrem programov vysielať aj iné zložky televíznej programovej služby a iné zložky rozhlasovej programovej služby (napr. reklama), ak je súčasne zabezpečená ich jazyková verzia aj v štátnom jazyku, a to buď titulkovaním, alebo odvysielaním aj slovenskej jazykovej verzie. Kým doteraz zákon umožňoval zaradiť do vysielania slovenskú jazykovú verziu len bezprostredne po odvysielaní inojazyčného programu, navrhuje sa, aby vysielateľ mohol zvoliť ľubovoľné poradie verzie programu alebo inej zložky programovej služby v štátnom jazyku a v inom jazyku. V § 5 ods. 1 písm. c) sa upravuje názov inštitúcie uvedený v súvislosti so zriadením Rozhlasu a televízie Slovenska zákonom č. 532/2010 Z. z. o Rozhlase a televízii Slovenska a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Súčasne sa aktualizuje aj text poznámky pod čiarou k odkazu 10 .

K bodu 3

	Upravuje sa názov inštitúcie uvedený v písmene f) v § 5 ods. 1 zákona o štátnom jazyku v súvislosti so zriadením Rozhlasu a televízie Slovenska zákonom č. 532/2010 Z. z. o Rozhlase a televízii Slovenska a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Súčasne sa aktualizuje aj text poznámky pod čiarou k odkazu 11.

K bodu 4

Navrhované znenie súvisí s navrhovaným čl. IV. Odkaz na ustanovenie § 46 ods. 6 audiovizuálneho zákona, ktoré sa navrhuje vypustiť, sa nahrádza konkrétnym dátumom. Ide o legislatívno-technickú úpravu, z vecného hľadiska k zmene nedochádza.

K bodu 5

	Navrhovanou úpravou sa rozširuje okruh výnimiek uvedených v § 5 ods. 1 zákona o štátnom jazyku o novú výnimku, ktorá umožní televíznym a rozhlasovým vysielateľom poskytovať celú programovú službu v úradnom jazyku EÚ, inom ako slovenský jazyk, bez potreby prekladu do štátneho jazyka Slovenskej republiky. V záujme bezproblémového a neobmedzeného uplatňovania „slobody poskytovať služby v Únii vo vzťahu k štátnym príslušníkom členských štátov, ktorí sa usadili v niektorom inom členskom štáte ako príjemca služieb“ garantovanej v článku 56 Zmluvy o fungovaní EÚ sa navrhuje zrušenie všetkých doterajších jazykových požiadaviek a obmedzení v oblasti rozhlasového a televízneho vysielania vyplývajúcich zo súčasného znenia § 5 ods. 1 a 2 zákona o štátnom jazyku vo vzťahu k vysielateľovi, ktorému rada udelila licenciu na vysielanie v niektorom z úradných jazykov EÚ, inom ako slovenský jazyk, a ktorého programová služba v tomto inom jazyku je určená predovšetkým príslušníkom iného členského štátu EÚ, ktorí sa usadili na území Slovenskej republiky. 
	Po prijatí zmeny navrhovanej v § 5 ods. 3 vysielateľ vysielajúci v niektorom úradnom jazyku EÚ, inom ako je štátny jazyk Slovenskej republiky, alebo vo viacerých takýchto jazykoch, bude môcť vysielať všetky programy, ako aj všetky ostatné zložky svojej programovej služby výlučne v inom ako slovenskom jazyku, čo znamená, že od takéhoto vysielateľa nebude zákon o štátnom jazyku vyžadovať slovenskú jazykovú verziu žiadnej časti vysielania, čím sa úplne odstránia akékoľvek dodatočné náklady spojené s povinnosťou použiť slovenský jazyk, ktoré by pre takéhoto vysielateľa mohli predstavovať neprimeranú finančnú záťaž.	

K bodu 6

	Legislatívno – technická úprava súvisiaca s bodom 5.

K čl. III

K bodu 1 

	V súvislosti s navrhovanými zmenami v oblasti jazyka vysielania sa dopĺňa príslušné ustanovenie upravujúce náležitosti žiadosti o udelenie licencie na digitálne vysielanie.

K bodu 2 

	Dopĺňajú sa aj náležitosti rozhodnutia o udelení licencie na digitálne vysielanie, a to o uvedenie všetkých jazykov vysielania pre prípad, že licencia je udelená na viacero jazykov vysielania.

K bodu 3
 
Prechodné ustanovenie upravuje, že konania začaté pred 1. januárom 2014 sa dokončia podľa doterajšej právnej úpravy.

K bodu 4

	Legislatívno – technická úprava.

K bodu 5

	Keďže bolo prijaté kodifikované znenie smernice o audiovizuálnych mediálnych službách, ktorá je prebratá aj zákonom o digitálnom vysielaní a táto smernica v čl. 34 ruší smernicu 89/552/EHS v znení smernice 97/36/ES a smernice 2007/65/ES, upravuje sa znenie prílohy zákona.   
 
K čl. IV

Navrhuje sa vypustenie § 17 ods. 5 a § 46 ods. 6 audiovizuálneho zákona bez náhrady. Dotknuté ustanovenia upravujú jazykovú úpravu audiovizuálneho diela šíreného vysielaním. Túto problematiku však v súčasnej dobe upravuje aj jazykový zákon, preto je úprava v audiovizuálnom zákone duplicitná a nadbytočná. Je tiež nesystematické, aby bol jazyk vysielania upravený v dvoch právnych predpisoch. 

K čl. V

K bodom 1, 2, 3, 5 a 11

Legislatívno – technická úprava súvisiaca s bodom 8.

K bodu 4

	Nárok na zníženú sadzbu úhrady sa priznáva aj poberateľom niektorých dávok výsluhového zabezpečenia podľa zákona č. 328/2002 Z. z. o sociálnom zabezpečení policajtov a vojakov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (výsluhového dôchodku, invalidného výsluhového dôchodku, vdovského výsluhového dôchodku, vdoveckého výsluhového dôchodku a sirotského výsluhového dôchodku) alebo poberateľom rovnocenných dôchodkových dávok vyplácaných zo zahraničia. Poberatelia výsluhového dôchodku, ktorí dosiahli vek 62 rokov, teda vek na priznanie starobného dôchodku, poberatelia niektorých iných dávok výsluhových zabezpečenia alebo poberatelia rovnocenných dôchodkových dávok vyplácaných zo zahraničia, majú nárok na platenie polovičnej sadzby úhrady, ak zároveň spĺňajú ďalšie podmienky stanovené zákonom – nemajú pravidelný príjem zo zárobkovej činnosti, nežijú v domácnosti s inou osobou s pravidelným príjmom zo zárobkovej činnosti a vznik tejto skutočnosti oznámia a preukážu vyberateľovi úhrady.  

K bodu 6

V súvislosti s novými službami, ktoré sa neustále objavujú na trhu, akými sú napríklad platby prostredníctvom mobilného operátora, nepovažujeme za vhodné obmedziť možnosti platenia úhrad len na dva spôsoby. Naopak, za účelom uľahčenia a flexibility platenia a výberu úhrady sa navrhuje ponechať na Rozhlas a televíziu Slovenska, aby si spôsoby, akými jej bude možné realizovať platby úhrady, určovala sama. 

K bodu 7

	Legislatívno – technická úprava súvisiaca s bodom 4.

K bodu 8

	Ustanovuje sa povinnosť  Ministerstva vnútra Slovenskej republiky, Slovenskej informačnej služby, Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky prostredníctvom Zboru väzenskej a justičnej stráže, Finančného riaditeľstva Slovenskej republiky, Národného bezpečnostného úradu a Vojenského úradu sociálneho zabezpečenia poskytnúť na základe písomnej žiadosti vyberateľovi úhrady údaje týkajúce sa platiteľov, ktorí sú poberateľmi príslušných výsluhových dávok, a to na účely kontroly evidencie platiteľov.  

K bodu 9

	V súlade so zákonom č. 428/2002 Z. z. o ochrane osobných údajov v znení neskorších predpisov sa do zákona dopĺňa ustanovenie oprávňujúce vyberateľa úhrady na účel preukazovania nároku na oslobodenie od platenia úhrady alebo nároku na zníženú sadzbu úhrady, ako aj na účely vyberania úhrady, kontroly platenia úhrady a vymáhania úhrady, spracúvať osobné údaje dotknutých osôb kopírovaním, skenovaním alebo iným zaznamenávaním úradných dokladov v nevyhnutnom rozsahu, a to aj bez súhlasu dotknutej osoby. 

K bodu 10

	Legislatívno – technická úprava súvisiaca s bodom 6.

K čl. VI

	Deň nadobudnutia účinnosti zákona sa navrhuje na 1. januára 2014.