Dôvodová správa
 
A. Všeobecná časť

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 445/1990 Zb., ktorým sa upravujú podmienky predaja a rozširovania tlače a iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť v znení zákona č. 102/2010 Z. z. (ďalej len „návrh zákona“) predkladá poslanec Národnej rady Slovenskej republiky Branislav Škripek.

Cieľom návrhu zákona je zakázať predaj a rozširovanie tlače a iných vecí, ktoré sú spôsobilé ohroziť mravnosť, osobám mladším ako 18 rokov. Terajšia právna úprava v podobe zákona Slovenskej národnej rady č. 445/1990 Zb., ktorým sa upravujú podmienky predaja a rozširovania tlače a iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť v znení zákona č. 102/2010 Z. z. (ďalej len „zákon o ochrane mravnosti“) sa javí ako nedostatočná a nepriamo tak podporuje nezdravý morálny i spoločenský vývoj detí a mládeže (osoby mladšie ako 18 rokov). Pritom podobné zákazy platná právna úprava pozná napríklad pri predaji alkoholických nápojov alebo tabakových výrobkov osobám mladším ako 18 rokov s cieľom chrániť normálny a zdravý vývin týchto osôb do dosiahnutia ich plnoletosti, keď za svoj vlastný život a rozhodnutia preberajú zodpovednosť.

Cieľom návrhu zákona je tiež definovať pojem „ohrozenie mravnosti“, ktorý zákon o ochrane mravnosti nevymedzuje a v nadväznosti na tento pojem uložiť osobám, ktoré predajcom tlače alebo iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť dodávajú takéto veci, povinnosť označiť ich slovom „erotický“ v príslušnom gramatickom tvare, aby sa tak jednoznačne odlíšila takáto tlač alebo veci od bežnej tlače a vecí, ktoré mravnosť nie sú spôsobilé ohroziť. Ide o citlivú otázku, pričom návrh zákona sa snaží o dosiahnutie prirodzenej rovnováhy medzi slobodou prejavu a ochranou ľudskej dôstojnosti, čo sú základné práva a slobody upravené nielen Ústavou SR, ale aj viacerými medzinárodnými dokumentmi.

Osobitnou problematikou, ktorá je predmetom úpravy návrhu zákona, sú sankcie. Návrh zákona nezavádza nové sankcie ani neupravuje ich výšku, zakotvuje však, že pokutu za porušenie povinností podľa zákona o ochrane mravnosti možno uložiť aj opakovane. Zároveň priznáva predajcovi tlače a iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť právo na náhradu škody, ktoré si môže uplatniť voči dodávateľovi na súde za podmienky, že sankcia, ktorá mu bola uložená zo strany orgánu príslušného podľa zákona o ochrane mravnosti, vyplýva z porušenia povinnosti, ktorú si mal podľa toho istého zákona splniť dodávateľ predajcu. Zákon ukladá tiež povinnosť obvodnému úradu, aby si pred uložením pokuty vyžiadal záväzné stanovisko Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu SR v otázke, či došlo k ohrozeniu mravnosti.

Predkladaný návrh zákona nezakladá žiadne vplyvy na štátny rozpočet ani na rozpočet verejnej správy. Nemá negatívny dopad na podnikateľské prostredie, nevyvoláva sociálne vplyvy, nemá vplyv na životné prostredie a ani na informatizáciu spoločnosti.
Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, ústavnými zákonmi a ostatnými všeobecne záväznými právnymi predpismi Slovenskej republiky, medzinárodnými zmluvami a inými medzinárodnými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná, ako aj s právom Európskej únie.

DOLOŽKA ZLUČITEĽNOSTI
návrhu zákona s právom Európskej únie

1. Navrhovateľ zákona: poslanec Národnej rady Slovenskej republiky Branislav Škripek

2. Názov návrhu zákona: návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 445/1990 Zb., ktorým sa upravujú podmienky predaja a rozširovania tlače a iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť v znení zákona č. 102/2010 Z. z.
 
3. Predmet návrhu zákona:
a)	je upravený v primárnom práve Európskej únie, a to v článkoch 1 (ľudská dôstojnosť) a 11 (sloboda prejavu a právo na informácie) Charty základných práv Európskej únie,
b)	nie je upravený v sekundárnom práve Európskej únie, 
c)	nie je obsiahnutý v judikatúre Súdneho dvora Európskej únie.

4.	Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskej únii:
a) bezpredmetné,
b) v danej oblasti nebol proti Slovenskej republike začatý postup Európskej komisie a ani konanie Súdneho dvora Európskej únie podľa článkov 258 až 260 Zmluvy o fungovaní Európskej únie,
c) bezpredmetné.

5.	Návrh zákona je zlučiteľný s právom Európskej únie
- úplne

Doložka
vybraných vplyvov

A.1. Názov materiálu: návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 445/1990 Zb., ktorým sa upravujú podmienky predaja a rozširovania tlače a iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť v znení zákona č. 102/2010 Z. z.

        Termín začatia a ukončenia PPK: bezpredmetné
 
A.2. Vplyvy:
 	 Pozitívne 	 Žiadne 	 Negatívne 	
1. Vplyvy na rozpočet verejnej správy	 	x	 	
2. Vplyvy na podnikateľské prostredie – dochádza k zvýšeniu regulačného zaťaženia?	 	x	 	
3. Sociálne vplyvy	 	x	 	
– vplyvy na hospodárenie obyvateľstva,	 	x	 	
– sociálnu exklúziu,	 	x	 	
– rovnosť príležitostí a rodovú rovnosť a vplyvy na zamestnanosť	 	x	 	
4. Vplyvy na životné prostredie	 	x	 	
5. Vplyvy na informatizáciu spoločnosti	 	x	 	

A.3. Poznámky
 
bezpredmetné
      
A.4. Alternatívne riešenia
 
bezpredmetné
 
A.5. Stanovisko gestorov
 
Návrh zákona bol zaslaný na vyjadrenie Ministerstvu financií SR a stanovisko tohto ministerstva tvorí súčasť predkladaného materiálu.

B. Osobitná časť
 
K Čl. I
 
K bodu 1

Napriek tomu, že zákon Slovenskej národnej rady č. 445/1990 Zb., ktorým sa upravujú podmienky predaja a rozširovania tlače a iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť v znení zákona č. 102/2010 Z. z. (ďalej len „zákon o ochrane mravnosti“) ustanovuje podmienky predaja a rozširovania tlače a iných vecí, ktoré sú spôsobilé ohroziť mravnosť, vo svojich ustanoveniach nedefinuje, čo sa rozumie ohrozením mravnosti.

	Je pritom potrebné zdôrazniť, že „ohrozenie mravnosti“ je širší pojem ako pojem „pornografia“, ktorej predaj a rozširovanie osobám mladším ako 18 rokov je trestné, pričom pojem pornografie, resp. detskej pornografie je jednoznačne definovaný v § 132 Trestného zákona. Preto je dôležité, aby definícia pojmu „ohrozovanie mravnosti“ zahrnula aj také výtvory, ktoré síce nie je možné považovať za pornografiu, ale ktoré sú spôsobilé narušiť ľudskú dôstojnosť (napr. dôstojnosť čitateľa tlače) alebo vyvolať verejné pohoršenie.

	Zároveň je potrebné zohľadniť skutočnosť, že predaj a rozširovanie tlače alebo iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť, môže byť oprávnene vnímané niektorými osobami ako konanie, ktoré svojimi následkami zodpovedá konaniu, ktoré sa v slovenskej legislatíve označuje pojmom „sexuálne obťažovanie“, a preto sa javí vhodným zapracovanie časti definície tohto pojmu z § 2a ods. 5 zákona č. 365/2004 Z. z. o rovnakom zaobchádzaní v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých zákonov (antidiskriminačný zákon) aj do pojmu „ohrozenie mravnosti“.

	Základ pojmu „ohrozenie mravnosti“ je odvodený z odbornej literatúry venujúcej sa problematike erotiky a pornografie a jej vplyvu nielen na spoločnosť ako celok, ale aj na jednotlivcov a osobitne na zraniteľné osoby, medzi ktoré patria predovšetkým osoby mladšie ako 18 rokov. V tejto súvislosti je dôležité upozorniť na dva podstatné aspekty. Prvým je skutočnosť, že umelecké diela nepatria do tejto kategórie, keďže ich hlavný alebo jediným cieľom nie je vyvolať sexuálne vzrušenie, resp. ich účelom nie je samoúčelne obscénnym alebo vulgárnym spôsobom odkrývať a zdôrazňovať intimitu ľudského tela alebo pohlavného života. Druhým je skutočnosť, že zatiaľ čo oba skutky sú formulované alternatívne (t.j. buď ide o vyvolanie sexuálneho vzrušenia alebo ide o samoúčelné odkrývanie, resp. zdôrazňovanie intimity alebo pohlavného života), následok (narušenie ľudskej dôstojnosti alebo vytvorenie zastrašujúceho, ponižujúceho, zneucťujúceho, nepriateľského alebo urážlivého prostredia) je formulovaný kumulatívne v spojení s niektorým z týchto dvoch skutkov a tak samotný následok nepostačuje na vyvodenie záveru, že v konkrétnom prípade došlo k ohrozeniu mravnosti.

Na druhej strane postačuje, ak orgán aplikácie práva (napr. príslušník Policajného zboru v priestupkovom konaní alebo obvodný úrad v správnom konaní o uložení pokuty) dospeje k záveru, že v dôsledku niektorého z týchto skutkov mohla byť narušená ľudská dôstojnosť (resp. vytvorenie zastrašujúceho, ponižujúceho, zneucťujúceho, nepriateľského alebo urážlivého prostredia), pričom nemusí zároveň dokázať, že k takémuto následku skutočne došlo. V takomto duchu je formulovaný aj v súčasnosti už viac ako 20 rokov platný pojem „veci“ v § 1 ods. 2 zákona o ochrane mravnosti, pričom treba spomenúť tiež aspekt verejného pohoršenia, ktorého existencia samého osebe stačí na to, aby tlač alebo iné veci spôsobilé ohroziť mravnosť podliehali obmedzeniam ustanoveným v zákone o ochrane mravnosti.

K bodu 2

Predmetom úpravy zákona o ochrane mravnosti je ustanoviť podmienky predaja a rozširovania tlače a iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť. Tieto podmienky sa síce primárne týkajú ochrany osôb mladších ako 18 rokov pred nepriaznivými účinkami takejto tlače alebo iných vecí na ich vývoj, zákon však nevylučuje, aby sa podmienky týkali problematiky ohrozovania mravnosti aj v širšom zmysle, napríklad s ohľadom na jednoznačné odlíšenie tlače alebo iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť od bežnej tlače a iných vecí.

Ide o veľmi citlivú problematiku, ktorá sa bezprostredne dotýka ústavného práva na slobodu prejavu garantovanú článkom 26 ods. 1 Ústavy SR v spojení s článkom 26 ods. 3 Ústavy SR, podľa ktorého sa cenzúra zakazuje. Toto právo je garantované aj na medzinárodnej úrovni, a to v zmysle článku 17 Listiny základných práv a slobôd a článku 11 Charty základných práv EÚ. Na druhej strane, podľa článku 19 ods. 1 Ústavy SR má každý právo na zachovanie ľudskej dôstojnosti, ktorá môže byť ohrozená alebo narušená aj tým, že si kúpi alebo mu je sprístupnená tlač alebo iná vec, o ktorej mohol za normálnych okolností predpokladať, že nenaruší jeho dôstojnosť alebo neohrozí mravnosť jeho samotného vrátane jeho blízkeho okolia, najmä osôb mladších ako 18 rokov. Právo na zachovanie ľudskej dôstojnosti je rovnako garantované aj na medzinárodnej úrovni v zmysle článku 10 Listiny základných práv a slobôd, ako aj článku 1 Charty základných práv EÚ. Článok 26 ods. 4 Ústavy SR výslovne ustanovuje, že sloboda prejavu, právo šíriť a vyhľadávať informácie môžu byť obmedzené zákonom, pričom cieľom návrhu zákona je zakotviť taký právny rámec, ktorý nie je možné považovať za cenzúru a zároveň tak dosiahnuť prirodzenú rovnováhu medzi slobodou prejavu a právom na informácie na jednej strane a právom na zachovanie ľudskej dôstojnosti na strane druhej.

Podľa prieskumu mediálneho trhu pochádzajúceho ešte z roku 2007, jeden z najväčších distribútorov novín a časopisov na Slovensku dodáva na trh viac ako 3 600 titulov tlače. Z týchto titulov je 165 časopisov označených ako „erotické“, pričom 18 titulov pochádza zo Slovenska. Je teda zrejmé, že cenzúra tlače na Slovensku nie je problém, keďže vydavatelia môžu vydávať tak tlač, ktorá je spôsobilá ohroziť mravnosť (napr. erotický časopis), ako aj inú tlač. Rovnako sú vydavatelia tlače slobodní v rozhodovaní, či sa súčasťou ich tlačoviny stane aj výtvor, ktorý je spôsobilý ohroziť mravnosť. Cieľom návrhu zákona nie je obmedzovať vydavateľov tlače, resp. dodávateľov tlače a iných vecí v tomto ich slobodnom rozhodovaní, ale stanoviť podmienky predaja a rozširovania takejto tlače alebo iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť formou zakotvenia povinnosti, že osoba (najčastejšie vydavateľ alebo distribútor), ktorá predajcovi dodá takúto tlač alebo iné veci, je povinná ju výslovne označiť slovom „erotický“ v príslušnom gramatickom tvare. Takáto povinnosť zároveň napomôže posilniť pravidlá poctivého obchodného styku, keď erotickými budú označené nielen tie veci, ktoré poctiví podnikatelia takýmto spôsobom dlhodobo označujú, ale aj tie, ktoré takéto označenie nemali, hoci ich súčasťou sú výtvory spôsobilé mravnosť ohroziť a teda by mali byť už aj v súčasnosti označené ako „erotické“, ak by samoregulácia mediálneho podnikateľského prostredia fungovala.

Zavedenie tejto povinnosti bude v praxi znamenať aj to, že ak napr. inzertný časopis bude chcieť pravidelne zverejňovať vo svojom vydaní fotky (polo)nahých žien alebo mužov – t.j. výtvory spôsobilé ohroziť mravnosť, mal by sa v zmysle návrhu zákona premenovať na „erotický inzertný časopis“. V prípade, ak denník alebo týždenník budú chcieť napr. zverejniť fotky z pornofilmu, mali by v zmysle návrhu zákona výslovne označiť daný výtlačok slovom „erotický“. Následne, takéto veci (denníky, týždenníky, časopisy a pod.) nebudú môcť byť predajcom v zmysle platných ustanovení zákona o ochrane mravnosti vystavované vo výkladoch a verejne propagované a v súlade s návrhom zákona ani predávané osobám mladším ako 18 rokov. Je vo výlučnej právomoci vydavateľa tlače, akú cestu si v tomto smere zvolí, ak sa však rozhodne, že súčasťou jeho tlačovín alebo iných vecí budú aj výtvory spôsobilé ohroziť mravnosť, bude musieť strpieť zákonné obmedzenie a označiť svoj produkt slovom „erotický“ v príslušnom (gramatickom) tvare tohto slova. Túto povinnosť je spravodlivé uložiť osobe, ktorá predajcovi tlač dodáva, keďže nie je v možnostiach samotného predajcu, aby každodenne zisťoval vo viac ako 3 600 existujúcich tituloch, či sa v nich nenachádzajú výtvory spôsobilé ohroziť mravnosť, a to v tých prípadoch, keď veci, ktorých sú takéto výtvory súčasťou, nie sú označené slovom „erotické“.

K bodu 3
	
Zákon o ochrane mravnosti ustanovuje, že predávať a rozširovať tlač a iné veci, ktoré sú spôsobilé ohroziť mravnosť, možno len za podmienok upravených týmto zákonom.
	
Podľa § 1 ods. 2 zákona o ochrane mravnosti sa tlačou a vecami rozumie periodická tlač, neperiodická tlač, audiovizuálne záznamy, vyobrazenia alebo iné predmety, ktoré môžu svojim obsahom a charakterom ohroziť mravnosť a vyvolať verejné pohoršenie.
	
Zákon o ochrane mravnosti sa osobitne zameriava na ochranu mravnosti u osôb mladších ako 18 rokov, keď fyzickým osobám a právnickým osobám, ktoré tlač alebo veci spôsobilé ohroziť mravnosť predávajú alebo rozširujú (ďalej len „predajca“) prikazuje, aby takéto veci nevystavovali vo výkladoch a nepropagovali a aby neumožnili vstup do schválených miest (napr. osobitné predajne) osobám mladším ako 18 rokov. Osoby mladšie ako 18 rokov navyše nemôžu uskutočňovať predaj a rozširovanie tlače a vecí spôsobilých ohroziť mravnosť. Zákon o ochrane mravnosti však neupravuje otázku, či predajca môže osobe mladšej ako 18 rokov predať tlač alebo vec spôsobilú ohroziť mravnosť, keďže schváleným miestom nemusí byť iba osobitná predajňa, ale neraz ním je aj bežný novinový stánok.
	
Pritom porovnateľná právna úprava, ktorej cieľom je ochrana osôb mladších ako 18 rokov pred ohrozovaním ich zdravia, resp. zdravého telesného a duševného vývoja, platí napríklad v oblasti predaja alkoholických nápojov alebo tabakových výrobkov. Podľa § 2   ods. 1 písm. a) bod 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 219/1996 Z. z. o ochrane pred zneužívaním alkoholických nápojov a o zriaďovaní a prevádzke protialkoholických záchytných izieb v znení neskorších predpisov sa zakazuje predávať, podávať alebo inak umožňovať požívanie alkoholických nápojov osobám mladším ako 18 rokov. Pritom fyzické osoby alebo právnické osoby, ktoré predávajú alebo podávajú alkoholické nápoje, sú podľa    § 3 ods. 3 tohto zákona povinné odoprieť ich predaj alebo podanie osobe, o ktorej majú pochybnosť, či spĺňa podmienku veku, až kým ju nepreukáže. Podobne, podľa § 8 ods. 1 písm. b) zákona č. 377/2004 Z. z. o ochrane nefajčiarov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov je fyzická osoba-podnikateľ a právnická osoba povinná zabezpečovať dodržiavanie zákazov a obmedzení podľa tohto zákona, medzi ktoré patrí v zmysle § 6 ods. 2 tohto zákona aj zákaz predaja tabakových výrobkov a výrobkov neobsahujúcich tabak určených na fajčenie osobám mladším ako 18 rokov. V zmysle § 6   ods. 3 toho istého zákona majú tieto osoby zároveň povinnosť odoprieť predaj osobe, ktorá je mladšia ako 18 rokov.

V poslednom období enormne vzrástol počet príspevkov (článkov a fotiek), a to najmä v periodickej tlači, ktoré jednoznačne ohrozujú mravnosť alebo sú spôsobilé mravnosť ohroziť a ktoré zároveň vyvolávajú verejné pohoršenie. Terajšia právna úprava v tejto oblasti sa javí ako nedostatočná a nepriamo tak podporuje nezdravý morálny i spoločenský vývoj detí a mládeže (osoby mladšie ako 18 rokov), ako aj ohrozovanie mravnosti tejto vekovej skupiny našich spoluobčanov. Platná právna úprava nedostatočne chráni osoby mladšie ako 18 rokov tým, že umožňuje predaj a rozširovanie tlače a vecí spôsobilých ohroziť mravnosť a takéto konanie predajcov nesankcionuje.

Zákaz predaj a rozširovania tlače alebo vecí ohrozujúcich mravnosť je len čiastočne upravený a sankcionovaný Trestným zákonom, a to aj vo vzťahu k osobám mladším ako 18 rokov. Trestný zákon postihuje len predaj a rozširovanie pornografie (§ 372), ktorou je v zmysle § 132 ods. 2 zobrazenie súlože, iného spôsobu pohlavného styku alebo iného obdobného sexuálneho styku alebo zobrazenie obnažených pohlavných orgánov smerujúce k vyvolaniu sexuálneho uspokojenia inej osoby. Podobne, detskou pornografiou sa v zmysle  § 132 ods. 3 Trestného zákona rozumie zobrazenie súlože, iného spôsobu pohlavného styku alebo iného obdobného sexuálneho styku s dieťaťom alebo zobrazenie obnažených častí tela dieťaťa smerujúce k vyvolaniu sexuálneho uspokojenia inej osoby. V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že „pornografia“, resp. „detská pornografia“ je užší pojem ako pojem „ohrozovanie mravnosti“, resp. tlač alebo iná vec spôsobilá ohroziť mravnosť“ a nezahŕňa tak všetky prípady, ktoré sú spôsobilé ohroziť mravnosť, osobitne mravnosť osôb mladších ako 18 rokov.

Trestný zákon síce sankcionuje aj iné prejavy ako je pornografia (§ 371), trestnosť je však podmienená preukázaním skutočnosti, že určitým konaním alebo protiprávnym aktom bola prejavená neúcta k človeku alebo násilie, čo v mnohých prípadoch ohrozovania mravnosti v podobe článkov a fotiek uverejnených v tlači alebo v iných veciach nie je naplnené (a teda nejde o trestný čin) napriek tomu, že takéto konania mravnosť osôb mladších ako 18 rokov ohrozuje a vzbudzuje neraz aj verejné pohoršenie v zmysle zákona o ochrane mravnosti. Túto „šedú zónu“ využívajú niektoré média s cieľom zvýšenia svojich ekonomických ziskov z predaja tlače a iných vecí nehľadiac na skutočnosť, že obsah týchto produktov je namierený proti duchu zákona o ochrane mravnosti. 

Návrh zákona tieto nedostatky v legislatíve odstraňuje tak, že výslovne v § 3 písm. d) ustanovuje zákaz predaja a rozširovania tlače a vecí spôsobilých ohroziť mravnosť osobám mladším ako 18 rokov. Zároveň ukladá predajcom novú povinnosť, aby v prípade, ak majú pochybnosť o tom, či osoba spĺňa podmienku veku, predaj alebo rozširovanie odopreli, až kým osoba nepreukáže splnenie tejto podmienky, čo je úprava, ktorú právny poriadok pozná už v prípade predaja alkoholických nápojov alebo tabakových výrobkov.

Pornografia, resp. detská pornografia je trestná takmer vo všetkých štátoch sveta. Obmedzenia týkajúce sa vyobrazenia obnaženého ľudského tela alebo jeho časti v tlači a iných veciach sa uplatňujú aj v iných členských štátoch Európskej únie, a to najmä v oblasti reklamy. Ako príklad možno spomenúť český zákon o regulácii reklamy, francúzsky zákon o slobode komunikácie, poľský zákon o vysielaní alebo nemecký zákon o nekalej súťaži. Je však potrebné zdôrazniť, že nie vždy v prípade fotky uverejnenej v printových médiách musí ísť o reklamu, niekedy sú fotky alebo iné vyobrazenia súčasťou článku alebo iného príspevku a slovenský zákon o ochrane mravnosti vníma veci spôsobilé ohroziť mravnosť širšie ako len príspevok, ktorý slúži na účely reklamy.

K bodu 4

	Návrh zákona ukladá obvodnému úradu povinnosť, aby si pred vydaním rozhodnutia o uložení pokuty vyžiadal stanovisko od štátneho orgánu – Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky (ďalej len „ministerstvo“) v otázke, či v konkrétnom prípade, ktorý je predmetom posudzovania, došlo k ohrozeniu mravnosti tak, ako ho definuje tento návrh zákona v § 1 ods. 3.

	Obvodný úrad bude následne pri rozhodovaní o uložení pokuty týmto stanoviskom viazaný. Vychádza sa z predpokladu, že ministerstvo, ktoré je v zmysle § 17 písm. e) zákona č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy v znení neskorších predpisov ústredným orgánom štátnej správy pre štátnu starostlivosť o mládež, má k dispozícii odborný personál zaoberajúci sa problematikou mládeže vrátane ohrozovania jej mravnosti a je na posúdenie tejto otázky lepšie odborne a kapacitne pripravené, než obvodný úrad.

	Zároveň sa vychádza z ustanovenia § 32 ods. 3 správneho poriadku, ktorý sa na konanie o uložení pokuty vzťahuje v zmysle § 4a ods. 4 zákona o ochrane mravnosti a podľa ktorého na žiadosť správneho orgánu (t.j. obvodného úradu) sú štátne orgány (t.j. aj ministerstvo), orgány územnej samosprávy, fyzické osoby a právnické osoby povinné oznámiť skutočnosti, ktoré majú význam pre konanie a rozhodnutie. Návrh zákona v tomto smere len spresňuje, akú formu má mať takéto oznámenie (t.j. forma stanoviska) a ukladá povinnosti tak obvodnému úradu, ako aj ministerstvu, pričom stanovenie lehoty ponecháva na správny orgán (obvodný úrad), keďže tento úrad je zodpovedný za dodržanie lehoty na vydanie rozhodnutia podľa správneho poriadku.

K bodu 5
	
Podľa § 4a zákona o ochrane mravnosti možno za porušenie povinností podľa § 2   ods. 1 a § 3 tohto zákona vrátane novej povinnosti, ktorú zavádza tento návrh zákona, uložiť pokutu fyzickej osobe-podnikateľovi a právnickej osobe vo výške od 500 eur do 10 000 eur. Sankciu ukladá obvodný úrad.
	
Disproporciu medzi platnou legislatívou a uplatňovaním práva v praxi možno názorne ukázať na prípade z roku 2009, keď Slovenská obchodná inšpekcia kontrolovala, ako sa dodržiava zákaz predaja tabakových výrobkov osobám mladším ako 18 rokov. Slovenská obchodná inšpekcia vykonala 373 kontrol v 172 obchodných reťazcoch a v 201 malých prevádzkach, pričom počas kontrol si každé druhé („nastrčené“) dieťa kúpilo cigarety, hoci je to zákonom zakázané a predajcovia si mali overiť vek osôb, ktorým tabakové výrobky predávajú. Pritom v tejto oblasti do vykonania kontroly Slovenskou obchodnou inšpekciou nebol zaznamenaný ani jeden prípad sťažnosti alebo podnetu od občanov.
	
Napriek tomu, že je zrejmé, že samotná sankcia alebo jej výška, či možnosť jej opakovaného uloženia, nie je sama osebe dostatočná a rozhodujúce bude vždy uplatňovanie zákona v praxi, ako aj občianska angažovanosť, keďže „bez žalobcu nie je sudcu“, možno predpokladať, že zavedením možnosti opakovanej pokuty sa zvýši disciplína predajcov, ktorí pri predaji tlače alebo iných vecí v prepočte na predaný kus, za ktorý im hrozí pokuta, nezarobia toľko, aby riskovali opakovanú pokutu vo výške do 10 000 eur.

K bodu 6

	Zákon o ochrane mravnosti upravuje v § 4 a § 4a sankcie, ktoré možno uložiť predajcovi (fyzickej osobe-podnikateľovi alebo právnickej osobe) za porušenie jeho povinností podľa § 2 ods. 1 a § 3 zákona. Sankciou môže byť tak pokuta za priestupok, a to až do výšky 331 eur uložená obvodným úradom a v blokovom konaní obecnou políciou alebo orgánom Policajného zboru postupom podľa zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov, ako aj pokuta uložená obvodným úradom vo výške od 500 do 10 000 eur postupom podľa zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov.

	Zavedením novej povinnosti do § 3 v podobe písmena d), ako aj bezprostredná spojitosť medzi povinnosťou uloženou v § 3 písm. a) a novou povinnosťou zavedenou v § 2 ods. 1 druhej vete týmto návrhom zákona sa javí ako spravodlivé, aby predajca, ktorý je sankcionovaný za predaj a rozširovanie tlače a iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť, si mohol túto sankciu, ktorú možno z jeho pohľadu vnímať ako utrpenú škodu, resp. ujmu na svojom majetku, následne vymáhať u osoby, ktorá si nesplnila povinnosť podľa § 2 ods. 1 druhej vety zákona, a to práve z dôvodu, že porušenie tejto povinnosti nezavinil. Práve takúto možnosť zakotvuje nový § 4b návrhu zákona.

Je potrebné zdôrazniť, že predmetom úpravy zákona o ochrane mravnosti sú obmedzenia týkajúce sa predaja a rozširovania a nie vydávania tlače alebo iných vecí spôsobilých ohroziť mravnosť, a preto aj sankcie, ktoré možno na základe zákona uložiť, sa týkajú výlučne predajcu takejto tlače alebo iných vecí. V dôsledku toho ani návrh zákona neukladá povinnosť osobe, ktorá predajcovi tlač alebo vec spôsobilú ohroziť mravnosť dodala, ale priznáva nárok predajcovi domáhať sa náhrady škody, ktorú mu svojim nezodpovedným konaním takáto osoba spôsobila.

K Čl. II

Navrhuje sa účinnosť predkladaného zákona so zohľadnením legisvakančnej lehoty, a to od 1. januára 2013.