Vyhodnotenie medzirezortného pripomienkového konania – pripomienky zaslané mimo portálu právnych predpisov

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov
Spôsob pripomienkového konania	pripomienky zaslané verejnosťou na určenú elektronickú adresu v zmysle čl. 13 ods. 9 Legislatívnych pravidiel vlády	
Počet vznesených pripomienok, z toho zásadných	 14/9 	
Počet vyhodnotených pripomienok	 14	
Počet akceptovaných pripomienok, z toho zásadných	 2/2  	
Počet čiastočne akceptovaných pripomienok, z toho zásadných	 4/4 	
Počet neakceptovaných pripomienok, z toho zásadných	 8/3	

Č.	Subjekt	Pripomienky do termínu
spolu/zás./obyč.	Pripomienky po termíne	Nemali pripomienky	Vôbec nezaslali	
1 .	Mediálny inštitút	4/4/0	 	 		
2 .	Creative Industry Forum		 5/5/0		 	
3.	Asociácia orgranizácií sluchovo postihnutých v Slovenskej republike		5/0/5			
	SPOLU	4 /4/ 0	10/5/5			

Subjekt	Pripomienka	Typ	Vyh.	Spôsob zapracovania	
Mediálny inštitút	
Všeobecné pripomienky:
Všeobecne k návrhu novely uvádzame, že napriek odôvodneniu vo všeobecnej časti dôvodovej správy, návrh novely prekračuje povinnosti, ktoré musí Slovenská republika transponovať v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) (kodifikované znenie) a tým rozširuje nie nevyhnutnú reguláciu v audiovizuálnej a mediálnej oblasti, ktorá zbytočne administratívne zaťažuje a spôsobuje nedôvodné finančné zaťaženie subjektom pôsobiacim na trhu a zároveň zbytočne zvyšuje administratívnu záťaž Rady pre vysielanie a retransmisiu, čím dochádza k zbytočnému vynakladaniu prostriedkov zo štátneho rozpočtu. Zároveň si dovoľujme upozorniť, že zavádzanie kvót je v predmetnom prípade zásahom do slobody prejavu a práva vyhľadávať a šíriť informácie, ktorá môže byť obmedzená v súlad s čl. 26 ods. 4 Ústavy SR len ak ide o opatrenia v demokratickej spoločnosti nevyhnutné na ochranu práv a slobôd iných, bezpečnosť štátu, verejného poriadku, ochranu verejného zdravia a mravnosti. 

Dovoľujeme si upozorniť, že podľa recitálu č. 16 smernice táto smernica zlepšuje dodržiavanie základných práv a v plnej miere uplatňuje zásady uznané Chartou základných práv Európskej únie, najmä jej článkom 11. V tomto ohľade by táto smernica nemala žiadnym spôsobom brániť členským štátom uplatňovať ich ústavné predpisy súvisiace so slobodou tlače a slobodou prejavu v médiách. Zároveň sa v recitáli č. 58 uvádza aj To oprávňuje použitie miernejšej regulácie v prípade audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie, ktoré by mali spĺňať len základné pravidlá ustanovené v tejto smernici.
Podľa čl. 13 ods. 1 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách Členské štáty zabezpečia, aby audiovizuálne mediálne služby na požiadanie poskytované poskytovateľmi mediálnych služieb patriacich do ich právomoci podporovali v prípadoch, pokiaľ je to možné, a vhodnými prostriedkami, tvorbu európskych diel a prístup k nim. Táto podpora by sa mohla okrem iného týkať finančného príspevku týchto služieb na tvorbu európskych diel a nadobúdaniu práv k týmto dielam alebo na podiele zastúpenia a/alebo zdôraznenia európskych diel v ponuke katalógov programov v rámci audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie.
Podľa § 2 ods. 17 zákona č. 343/2007 Z. z. o podmienkach evidencie, verejného šírenia a uchovávania audiovizuálnych diel, multimediálnych diel a zvukových záznamov umeleckých výkonov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (audiovizuálny zákon) je distributér audiovizuálneho diela osoba, ktorá verejne rozširuje rozmnoženiny audiovizuálneho diela alebo audiovizuálne dielo odplatne sprístupňuje verejnosti; distributérom audiovizuálneho diela nie je osoba, ktorá verejne rozširuje rozmnoženiny audiovizuálneho diela formou prevodu vlastníckeho práva na konečného spotrebiteľa, najmä maloobchodným predajom alebo osoba, ktorá verejne šíri rozmnoženiny audiovizuálneho diela prostredníctvom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie.
Podľa § 28 zákona č. 516/2008 Z. z. o Audiovizuálnom fonde a o zmene a doplnení niektorých zákonov je distributér audiovizuálneho diela povinný platiť príspevok do Audiovizuálneho fondu, a to vo výške 1 % z celkových príjmov distributéra audiovizuálnych diel za distribúciu audiovizuálnych diel na území Slovenskej republiky za posledný kalendárny rok okrem príjmov za audiovizuálne predstavenie.
Smernica o audiovizuálnych mediálnych službách požaduje, aby Slovenská republika zabezpečila, aby poskytovatelia audiovizuálnych mediálnych služieb podporovali v prípadoch, kedy je to možné a vhodnými prostriedkami tvorbu európskych diel a prístup k nim. Je na členskom štáte akým spôsobom uvedenú podporu zabezpečí avšak podstatným je, aby tento systém podpory nebol v rozpore so všeobecnými pravidlami tejto smernice, a nezasahoval do práv iných. Zavedenie povinnej kvóty poskytovania určitej služby znamená v predmetnom prípade zavedenie povinnosti aký typ informácií má osoba šíriť. Ak by niekto chcel prostredníctvom on-demand služieb poskytovať len filmy Charliho Chaplina alebo len japonské manga filmy (napr. z dôvodu obdivu konkrétneho žánru alebo zdedenia práv k týmto dielam), konal by v rozpore so zákonom. Je takéto legislatívne opatrenie v demokratickej spoločnosti nevyhnutné na ochranu práv a slobôd iných, bezpečnosť štátu, verejného poriadku, ochranu verejného zdravia a mravnosti? 
Pre Európsku úniu je záväzná Charta základných práv Európskej Únie, ktorá o.i. vychádza aj z Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd – aj z uvedeného dôvodu smernica pri povinnostiach, ktoré by mohli byť zásahom do základných práv navrhuje členským štátom možnosti transpozície určitej povinnosti – tak, ako tomu vyplýva aj z čl. 13 ods. 1 smernice.
Slovenskí poskytovatelia audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie sú zároveň distributérmi audiovizuálneho diela, ktorí už za rok 2009 platili príspevok do Audiovizuálneho diela; t.j. splnili podmienku požadovanú smernicou („čl. 13 ods. 1 Táto podpora by sa mohla okrem iného týkať finančného príspevku týchto služieb na tvorbu európskych diel....„).
Na základe uvedeného máme za to, že zavedenie povinnosti vyhradenia 20 % podielu európskym dielam pre poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie nie je komfortné z obmedzením základných práv v súlade s Ústavou SR, nie je nevyhnutné pre úplnú transpozíciu smernice o audiovizuálnych mediálnych službách a zakladá zbytočnú reguláciu a administratívne zaťaženie vrátane zbytočného vynakladania prostriedkov zo štátneho rozpočtu. Zároveň si dovoľujeme uviesť, že aj podľa dôvodovej správy – osobitnej časti pri získavaní údajov pre správu pre Európsku komisiu za rok 2010 spĺňalo všetkých 36 poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie, navrhovaný podiel ponuky európskych diel vo svojom katalógu spĺňali. Neexistuje preto žiadna spoločenská nevyhnutnosť na to, aby sa európske diela dostávali do katalógov legislatívnym príkazom, ktorý de facto znemožní aspoň potenciálnu možnosť tohto malého trhu na rôznorodosť poskytovaných on-demand služieb.
Zároveň si dovoľujeme uviesť, že zákon o vysielaní a retransmisii je v súčasnej podobe už prekonaný a obsahuje reguláciu vo viacerých oblastiach, ktorá v súčasnosti už nie je nevyhnutná a v konečnom dôsledku si vyžaduje zbytočné míňanie prostriedkov štátneho rozpočtu a deformuje hospodársku súťaž. K uvedenému došlo napríklad aj zlúčením verejnoprávneho televízneho a rozhlasového vysielateľa, pričom v súkromnom sektore takéto spojenie nie je možné. 
	Z	ČA	Stanovenie podielu európskych diel v ponuke katalógu programov audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie je legitímnou požiadavkou na poskytovateľov tejto služby, ktorá vyplýva priamo z článku 13 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách. Takýto spôsob transpozície čl. 13 zvolila väčšina členských štátov EÚ. 13 členských štátov transponovalo toto ustanovenie tak, že prijalo zákon doslovného alebo rovnocenného znenia, 5 členských štátov stanovilo percento európskych diel v katalógu programov (Cyprus – 20% všetkých ponúkanách titulov, Maďarsko – ¼ celkovej dĺžky ponúkaných programov, Litva – najmenej polovica diel v katalógu, Španielsko – 30% katalógu, Nemecko -  väčšinový podiel kinematografických diel, televíznych filmov, seriálov, dokumentov a porovnateľných diel musí byť vyhradený európskej produkcii), v Českej republike sa kombinuje 10 %-ná kvóta na európske diela s alternatívnou povinnosťou vynaložiť aspoň 1 % výnosov z tejto služby 
za sledované obdobie na tvorbu európskych diel alebo na nadobudnutie práv na používanie európskych diel. Belgicko kombinuje všetky spôsoby podpory európskych diel uvedené 
v čl. 13 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách od finančnej podpory prostredníctvom koprodukcie alebo nákupu práv na používanie diel alebo príspevokom do Cinema Center od 0% (pri obrate do 300.000 €) do 2,2% (obrat nad 20 mil. €). Navyše sú belgickí poskytovatelia služieb na požiadanie povinní propagovať európske diela prostredníctvom všetkých spôsobov, ktoré majú k dispozícii, vrátane reklamy na úvodnej strane, vytvorením špeciálnych kategórií venovaných európskym dielam, novinovými článkami o európskych režiséroch či o európskych festivaloch.  
Rovnako zákon č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov stanovuje percento podielu európskych diel a podielu diel nezávislých propducentov vo vysielaní a nie je to považované za protiústavné. Navrhované ustanovenie v žiadnom prípade nemožno považovať za zásah do základných práv.
Pripomienkujúci subjekt správne cituje ustanovenie § 2 ods. 17 audiovizuálneho zákona, podľa ktorého distributér audiovizuálneho diela je osoba, ktorá verejne rozširuje rozmnoženiny audiovizuálneho diela alebo audiovizuálne dielo odplatne sprístupňuje verejnosti; distributérom audiovizuálneho diela nie je osoba, ktorá verejne rozširuje rozmnoženiny audiovizuálneho diela formou prevodu vlastníckeho práva na konečného spotrebiteľa, najmä maloobchodným predajom alebo osoba, ktorá verejne šíri rozmnoženiny audiovizuálneho diela prostredníctvom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie. Keďže poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby ex lege nie je distributérom audiovizuálneho diela, nie je osobou povinnou prispievať do Audiovizuálneho fondu. Preto § 28 zákona o Audiovizuálnom fonde nemožno v žiadnom prípade považovať za transpozíciu čl. 13 smernice o audiovizuálnch mediálnych službách, ani tieto ustanovenia akýmkoľvek spôsobom spájať. 
Akceptujeme pripomienku, že v niektorých prípadoch by plnenie povinnosti navrhovanej v znení § 27a ods. 1 nebolo vzhľadom na zameranie (charakter a povahu) tejto služby možné. Z uvedeného dôvodu bol v § 27a doplnený nový odsek 2, ktorý dáva Rade pre vysielanie a retransmisiu (ďalej len „rada“) právomoc znížiť podiel európskych diel, ak by 20 %-ný podiel predstavoval pre poskytovateľa služby neprimeranú záťaž,  vzhľadom na jeho ekonomickú situáciu, dostupnosť európskych diel alebo povahu tejto služby. Nové ustanovenie §27a ods. 2  znie: „Rada môže s prihliadnutím na ekonomickú situáciu poskytovateľa audiovizuálnej mediálne služby na požiadanie, dostupnosť európskych diel alebo povahu tejto služby, určiť poskytovateľovi audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, na základe jeho písomnej žiadosti, menší podiel európskych diel z celkového času programov ponúkaných v katalógu programov za kalendárny mesiac ako je podiel ustanovený v odseku 1; v prípade, že dôjde k zmene skutočností odôvodňujúcich zníženie podielu európskych diel z celkového času programov ponúkaných v katalógu programov za kalendárny mesiac, rada môže tento podiel opätovne zvýšiť.“ Návrh bol doplnený aj o nové ustanovenie § 28 ods. 2, ktoré znie: „Ustanovenia § 27a sa nevzťahujú na audiovizuálne mediálne služby na požiadanie, pri ktorých je určenie podielu európskych diel zameraním audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie úplne vylúčené.“. 	
Mediálny inštitút	K bodu 2
Bod 2 navrhujeme vypustiť v kontexte všeobecnej pripomienky. Pre účely monitoringu podielu európskych diel poskytovateľmi audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie postačuje poskytnúť takúto štatistiku na požiadanie. Zároveň ale upozorňujeme na skutočnosť, že ministerstvo kultúry sleduje štatistiku v oblasti kultúry prostredníctvo štatistických výkazovo – uvedená povinnosť je tak duplicitná, pričom ju sledujú dva úrady, čo je neefektívne a neekonomické.  
	Z	A	Návrh upravený v zmysle pripomienky. K pripomienke je však potrebné dodať, že Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky nevykonáva vo vzťahu k poskytovateľom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie žiadne štatistické zisťovania.	
Mediálny inštitút	K bodom 3 až 5
Body 3 až 5 navrhujeme vypustiť. Napriek súčasnej aplikácií na ktorú sa dôvodová správa odvoláva uvádzame, že zavedenie povinnosti dodržiavať kvóty za jeden mesiac je rozdiel oproti mesačnému vykazovaniu kvóty, ktorá mohla byť naplnená aj za rok. Dodržiavanie takýchto mesačných kvót nie je požadované smernicou o audiovizuálnych mediálnych služieb a nemá špecificky žiadny benefit pre lepšiu podporu samotnej výroby a distribúcie slovenských diel (prípadne európskej produkcie). Takáto kvóta práve naopak spôsobí, že sa bude napĺňať aj menej kvalitnými dielami len z titulu splnenia povinnosti avšak bez reálneho efektu na zvýšenie podpory audiovizuálnej tvorby.  
	Z	N	Navrhovaná právna úprava vychádza z doterajšej praxe rady, ktorá v rámci ojedinelých správnych konaní, ktorých predmetom bolo nedodržanie týchto povinností, vymedzila vo svojich rozhodnutiach za rozhodujúce časové obdobie pre splnenie daných povinností časové obdobie jedného kalendárneho mesiaca. Rada svoje rozhodnutie odôvodnila skutočnosťou, že samotní vysielatelia sú v zmysle § 16 ods. 3 písm. m) zákona č. 308/2000 Z. z. viesť a zasielať rade predmetné štatistiky za každý kalendárny mesiac. Rada vo svojich rozhodnutiach tiež poukázala na fakt, že v prípade, ak by bol rozhodujúcim časovým obdobím pre splnenie týchto povinností jeden kalendárny rok, umožnilo by to vysielateľom „deformovať“ naplnenie účelu týchto povinností (vyhradiť určité percento svojho vysielacieho času európskym dielam, nezávislej produkcii alebo programom s multimodálnym prístupom) napr. úmyselným zaradením európskych diel do menej atraktívnych období z pohľadu sledovanosti televízie (napr. letné prázdniny). Táto rozhodovacia prax rady zatiaľ nespôsobila žiadne vážnejšie problémy z pohľadu regulácie a podľa vedomostí rady sa ňou aj vysielatelia reálne riadia. Preto považujeme navrhovanú právnu úpravu za vhodnú a odôvodnenú.	
Mediálny inštitút	K bodu 6
Bod 6 navrhujeme vypustiť v kontexte všeobecnej pripomienky. Zavedenie tejto povinnosti nie je nevyhnutnou transpozíciou smernice a nedôvodne obmedzuje právo slobody prejavu a šírenia informácií.
	Z	ČA	Znenie bodu 6 upravené v zmysle všeobecných pripomienok Mediálneho inštitútu a Creative Industry Forum a v zmysle pripomienok Rady pre vysielanie a retransmisiu.	
Creative Industry Forum 	Všeobecné pripomienky:
Všeobecne k návrhu novely uvádzame, že napriek odôvodneniu vo všeobecnej časti dôvodovej správy, návrh novely prekračuje povinnosti, ktoré musí Slovenská republika transponovať v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) (kodifikované znenie) a tým rozširuje nie nevyhnutnú reguláciu v audiovizuálnej a mediálnej oblasti, ktorá zbytočne administratívne zaťažuje a spôsobuje nedôvodné finančné zaťaženie subjektom pôsobiacim na trhu a zároveň zbytočne zvyšuje administratívnu záťaž Rady pre vysielanie a retransmisiu, čím dochádza k zbytočnému vynakladaniu prostriedkov zo štátneho rozpočtu. Zároveň si dovoľujme upozorniť, že zavádzanie kvót je v predmetnom prípade zásahom do slobody prejavu a práva vyhľadávať a šíriť informácie, ktorá môže byť obmedzená v súlad s čl. 26 ods. 4 Ústavy SR len ak ide o opatrenia v demokratickej spoločnosti nevyhnutné na ochranu práv a slobôd iných, bezpečnosť štátu, verejného poriadku, ochranu verejného zdravia a mravnosti. 
Dovoľujeme si upozorniť, že podľa recitálu č. 16 smernice táto smernica zlepšuje dodržiavanie základných práv a v plnej miere uplatňuje zásady uznané Chartou základných práv Európskej únie, najmä jej článkom 11. V tomto ohľade by táto smernica nemala žiadnym spôsobom brániť členským štátom uplatňovať ich ústavné predpisy súvisiace so slobodou tlače a slobodou prejavu v médiách. Zároveň sa v recitáli č. 58 uvádza aj To oprávňuje použitie miernejšej regulácie v prípade audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie, ktoré by mali spĺňať len základné pravidlá ustanovené v tejto smernici.
Podľa čl. 13 ods. 1 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách Členské štáty zabezpečia, aby audiovizuálne mediálne služby na požiadanie poskytované poskytovateľmi mediálnych služieb patriacich do ich právomoci podporovali v prípadoch, pokiaľ je to možné, a vhodnými prostriedkami, tvorbu európskych diel a prístup k nim. Táto podpora by sa mohla okrem iného týkať finančného príspevku týchto služieb na tvorbu európskych diel a nadobúdaniu práv k týmto dielam alebo na podiele zastúpenia a/alebo zdôraznenia európskych diel v ponuke katalógov programov v rámci audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie.
Podľa § 2 ods. 17 zákona č. 343/2007 Z. z. o podmienkach evidencie, verejného šírenia a uchovávania audiovizuálnych diel, multimediálnych diel a zvukových záznamov umeleckých výkonov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (audiovizuálny zákon) je distributér audiovizuálneho diela osoba, ktorá verejne rozširuje rozmnoženiny audiovizuálneho diela alebo audiovizuálne dielo odplatne sprístupňuje verejnosti; distributérom audiovizuálneho diela nie je osoba, ktorá verejne rozširuje rozmnoženiny audiovizuálneho diela formou prevodu vlastníckeho práva na konečného spotrebiteľa, najmä maloobchodným predajom alebo osoba, ktorá verejne šíri rozmnoženiny audiovizuálneho diela prostredníctvom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie.
Podľa § 28 zákona č. 516/2008 Z. z. o Audiovizuálnom fonde a o zmene a doplnení niektorých zákonov je distributér audiovizuálneho diela povinný platiť príspevok do Audiovizuálneho fondu, a to vo výške 1% z celkových príjmov distributéra audiovizuálnych diel za distribúciu audiovizuálnych diel na území Slovenskej republiky za posledný kalendárny rok okrem príjmov za audiovizuálne predstavenie.
Smernica o audiovizuálnych mediálnych službách požaduje, aby Slovenská republika zabezpečila, aby poskytovatelia audiovizuálnych mediálnych služieb podporovali v prípadoch, kedy je to možné a vhodnými prostriedkami tvorbu európskych diel a prístup k nim. Je na členskom štáte akým spôsobom uvedenú podporu zabezpečí avšak podstatným je, aby tento systém podpory nebol v rozpore so všeobecnými pravidlami tejto smernice, a nezasahoval do práv iných. Zavedenie povinnej kvóty poskytovania určitej služby znamená v predmetnom prípade zavedenie povinnosti aký typ informácií má osoba šíriť. Ak by niekto chcel prostredníctvom on-demand služieb poskytovať len filmy Charliho Chaplina alebo len japonské manga filmy (napr. z dôvodu obdivu konkrétneho žánru alebo zdedenia práv k týmto dielam), konal by v rozpore so zákonom. Je takéto legislatívne opatrenie v demokratickej spoločnosti nevyhnutné na ochranu práv a slobôd iných, bezpečnosť štátu, verejného poriadku, ochranu verejného zdravia a mravnosti? Pre Európsku úniu je záväzná Charta základných práv Európskej Únie, ktorá o.i. vychádza aj z Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd – aj z uvedeného dôvodu smernica pri povinnostiach, ktoré by mohli byť zásahom do základných práv navrhuje členským štátom možnosti transpozície určitej povinnosti – tak, ako tomu vyplýva aj z čl. 13 ods. 1 smernice.
Slovenskí poskytovatelia audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie sú zároveň distributérmi audiovizuálneho diela, ktorí už za rok 2009 platili príspevok do Audiovizuálneho diela; t.j. splnili podmienku požadovanú smernicou („čl. 13 ods. 1 Táto podpora by sa mohla okrem iného týkať finančného príspevku týchto služieb na tvorbu európskych diel....„).
Na základe uvedeného máme za to, že zavedenie povinnosti vyhradenia 20 % podielu európskym dielam pre poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie nie je komfortné z obmedzením základných práv v súlade s Ústavou SR, nie je nevyhnutné pre úplnú transpozíciu smernice o audiovizuálnych mediálnych službách a zakladá zbytočnú reguláciu a administratívne zaťaženie vrátane zbytočného vynakladania prostriedkov zo štátneho rozpočtu. Zároveň si dovoľujeme uviesť, že aj podľa dôvodovej správy – osobitnej časti pri získavaní údajov pre správu pre Európsku komisiu za rok 2010 spĺňalo všetkých 36 poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie, navrhovaný podiel ponuky európskych diel vo svojom katalógu spĺňali. Neexistuje preto žiadna spoločenská nevyhnutnosť na to, aby sa európske diela dostávali do katalógov legislatívnym príkazom, ktorý de facto znemožní aspoň potenciálnu možnosť tohto malého trhu na rôznorodosť poskytovaných on-demand služieb.
Zároveň si dovoľujeme uviesť, že zákon o vysielaní a retransmisii obsahuje reguláciu vo viacerých oblastiach, ktorá v súčasnosti už nie je nevyhnutná a v konečnom dôsledku si vyžaduje zbytočné míňanie prostriedkov štátneho rozpočtu a deformuje hospodársku súťaž. K uvedenému došlo napríklad aj zlúčením verejnoprávneho televízneho a rozhlasového vysielateľa, pričom zároveň tento vysielateľ má viacero služieb, čo je však vylúčené v sektore súkromného vysielania. V kontexte návrhu minimalistickej novely, preto navrhujem aspoň minimálne zrušenie tejto diskriminácie trhu z pohľadu jednotlivých programových služieb, ktorá už v súčasnosti nemá žiadne opodstatnenie. 
	Z	ČA	Stanovenie podielu európskych diel v ponuke katalógu programov audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie je legitímnou požiadavkou na poskytovateľov tejto služby, ktorá vyplýva priamo z článku 13 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách. Takýto spôsob transpozície čl. 13 zvolila väčšina členských štátov EÚ. 13 členských štátov transponovalo toto ustanovenie tak, že prijalo zákon doslovného alebo rovnocenného znenia, 5 členských štátov stanovilo percento európskych diel v katalógu programov (Cyprus – 20% všetkých ponúkanách titulov, Maďarsko – ¼ celkovej dĺžky ponúkaných programov, Litva – najmenej polovica diel v katalógu, Španielsko – 30% katalógu, Nemecko -  väčšinový podiel kinematografických diel, televíznych filmov, seriálov, dokumentov a porovnateľných diel musí byť vyhradený európskej produkcii), v Českej republike sa kombinuje 10 %-ná kvóta na európske diela s alternatívnou povinnosťou vynaložiť aspoň 1 % výnosov z tejto služby 
za sledované obdobie na tvorbu európskych diel alebo na nadobudnutie práv na používanie európskych diel. Belgicko kombinuje všetky spôsoby podpory európskych diel uvedené 
v čl. 13 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách od finančnej podpory prostredníctvom koprodukcie alebo nákupu práv na používanie diel alebo príspevokom do Cinema Center od 0% (pri obrate do 300.000 €) do 2,2% (obrat nad 20 mil. €). Navyše sú belgickí poskytovatelia služieb na požiadanie povinní propagovať európske diela prostredníctvom všetkých spôsobov, ktoré majú k dispozícii, vrátane reklamy na úvodnej strane, vytvorením špeciálnych kategórií venovaných európskym dielam, novinovými článkami o európskych režiséroch či o európskych festivaloch.  
Rovnako zákon č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov stanovuje percento podielu európskych diel a podielu diel nezávislých propducentov vo vysielaní a nie je to považované za protiústavné. Navrhované ustanovenie v žiadnom prípade nemožno považovať za zásah do základných práv.
Pripomienkujúci subjekt správne cituje ustanovenie § 2 ods. 17 audiovizuálneho zákona, podľa ktorého distributér audiovizuálneho diela je osoba, ktorá verejne rozširuje rozmnoženiny audiovizuálneho diela alebo audiovizuálne dielo odplatne sprístupňuje verejnosti; distributérom audiovizuálneho diela nie je osoba, ktorá verejne rozširuje rozmnoženiny audiovizuálneho diela formou prevodu vlastníckeho práva na konečného spotrebiteľa, najmä maloobchodným predajom alebo osoba, ktorá verejne šíri rozmnoženiny audiovizuálneho diela prostredníctvom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie. Keďže poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby ex lege nie je distributérom audiovizuálneho diela, nie je osobou povinnou prispievať do Audiovizuálneho fondu. Preto § 28 zákona o Audiovizuálnom fonde nemožno v žiadnom prípade považovať za transpozíciu čl. 13 smernice o audiovizuálnch mediálnych službách, ani tieto ustanovenia akýmkoľvek spôsobom spájať. 
Akceptujeme pripomienku, že v niektorých prípadoch by plnenie povinnosti navrhovanej v znení § 27a ods. 1 nebolo vzhľadom na zameranie (charakter a povahu) tejto služby možné. Z uvedeného dôvodu bol v § 27a doplnený nový odsek 2, ktorý dáva Rade pre vysielanie a retransmisiu (ďalej len „rada“) právomoc znížiť podiel európskych diel, ak by 20 %-ný podiel predstavoval pre poskytovateľa služby neprimeranú záťaž,  vzhľadom na jeho ekonomickú situáciu, dostupnosť európskych diel alebo povahu tejto služby. Nové ustanovenie §27a ods. 2  znie: „Rada môže s prihliadnutím na ekonomickú situáciu poskytovateľa audiovizuálnej mediálne služby na požiadanie, dostupnosť európskych diel alebo povahu tejto služby, určiť poskytovateľovi audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, na základe jeho písomnej žiadosti, menší podiel európskych diel z celkového času programov ponúkaných v katalógu programov za kalendárny mesiac ako je podiel ustanovený v odseku 1; v prípade, že dôjde k zmene skutočností odôvodňujúcich zníženie podielu európskych diel z celkového času programov ponúkaných v katalógu programov za kalendárny mesiac, rada môže tento podiel opätovne zvýšiť.“ Návrh bol doplnený aj o nové ustanovenie § 28 ods. 2, ktoré znie: „Ustanovenia § 27a sa nevzťahujú na audiovizuálne mediálne služby na požiadanie, pri ktorých je určenie podielu európskych diel zameraním audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie úplne vylúčené.“. 	
Creative Industry Forum	Bod 2 navrhujeme vypustiť v kontexte všeobecnej pripomienky. Pre účely monitoringu podielu európskych diel poskytovateľmi audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie postačuje poskytnúť takúto štatistiku na požiadanie. Zároveň ale upozorňujeme na skutočnosť, že ministerstvo kultúry sleduje štatistiku v oblasti kultúry prostredníctvom štatistických výkazov – uvedená povinnosť je tak duplicitná, pričom ju sledujú dva úrady, čo je neefektívne a neekonomické.  

	Z	A	Návrh upravený v zmysle pripomienky. K pripomienke je však potrebné dodať, že Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky nevykonáva vo vzťahu k poskytovateľom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie žiadne štatistické zisťovania.	
Creative Industry Forum	K bodom 3 až 5
Body 3 až 5 navrhujeme vypustiť. Napriek súčasnej aplikácií na ktorú sa dôvodová správa odvoláva uvádzame, že zavedenie povinnosti dodržiavať kvóty za jeden mesiac je rozdiel oproti mesačnému vykazovaniu kvóty, ktorá mohla byť naplnená aj za rok. Dodržiavanie takýchto mesačných kvót nie je požadované smernicou o audiovizuálnych mediálnych služieb a nemá špecificky žiadny benefit pre lepšiu podporu samotnej výroby a distribúcie slovenských diel (prípadne európskej produkcie). Takáto kvóta práve naopak spôsobí, že sa bude napĺňať aj menej kvalitnými dielami len z titulu splnenia povinnosti avšak bez reálneho efektu na zvýšenie podpory audiovizuálnej tvorby.  
	Z	N	Navrhovaná právna úprava vychádza z doterajšej praxe rady, ktorá v rámci ojedinelých správnych konaní, ktorých predmetom bolo nedodržanie týchto povinností, vymedzila vo svojich rozhodnutiach za rozhodujúce časové obdobie pre splnenie daných povinností časové obdobie jedného kalendárneho mesiaca. Rada svoje rozhodnutie odôvodnila skutočnosťou, že samotní vysielatelia sú v zmysle § 16 ods. 3 písm. m) zákona č. 308/2000 Z. z. viesť a zasielať rade predmetné štatistiky za každý kalendárny mesiac. Rada vo svojich rozhodnutiach tiež poukázala na fakt, že v prípade, ak by bol rozhodujúcim časovým obdobím pre splnenie týchto povinností jeden kalendárny rok, umožnilo by to vysielateľom „deformovať“ naplnenie účelu týchto povinností (vyhradiť určité percento svojho vysielacieho času európskym dielam, nezávislej produkcii alebo programom s multimodálnym prístupom) napr. úmyselným zaradením európskych diel do menej atraktívnych období z pohľadu sledovanosti televízie (napr. letné prázdniny). Táto rozhodovacia prax rady zatiaľ nespôsobila žiadne vážnejšie problémy z pohľadu regulácie a podľa vedomostí rady sa ňou aj vysielatelia reálne riadia. Preto považujeme navrhovanú právnu úpravu za vhodnú a odôvodnenú.	
Creative Industry Forum	K bodu 6
Bod 6 navrhujeme vypustiť v kontexte všeobecnej pripomienky. Zavedenie tejto povinnosti nie je nevyhnutnou transpozíciou smernice a nedôvodne obmedzuje právo slobody prejavu a šírenia informácií. 	Z	ČA	Znenie bodu 6 upravené v zmysle všeobecných pripomienok Mediálneho inštitútu a Creative Industry Forum a v zmysle pripomienok Rady pre vysielanie a retransmisiu.	
Creative Industry Forum	Navrhujeme doplniť nový bod 7, ktorý bude znieť
V § 42 navrhujeme vypustiť odseky 2 až 4. Číslovanie odseku 1 sa vypúšťa.
Opatrenia vylučujúce viaceré programové služby pre rozhlasového vysielateľa alebo televízneho vysielateľa v súčasnosti už nemajú žiadne opodstatnenie; nie sú nevyhnutné ani garantom plurality informácií. Zároveň vzhľadom na zlúčenie verejnoprávneho televízneho a verejnoprávneho rozhlasového vysielateľa, ktorý má viac programových služieb sú uvedené opatrenia diskrimináciou súkromných subjektov pôsobiacich na trhu rozhlasového alebo televízneho vysielania, čím dochádza k deformácií trhu aj hospodárskej súťaže z dôvodu legislatívneho opatrenia.  	Z	N	Návrh je nad rámec navrhovanej právnej úpravy.	
Asociácia orgranizácií sluchovo postihnutých v Slovenskej republike	K § 16, ods. (2), písm. e)
Pôvodné znenie
e)  zabezpečiť pri vysielaní programov   a ostatných zložiek programovej služby  používanie   štátneho   jazyka, jazykov   národnostných  menšín a cudzích   jazykov  v súlade s osobitnými predpismi, 26)
Navrhované  znenie a zdôvodnenie návrhu
e) zabezpečiť pri vysielaní programov a ostatných zložiek programovej služby používanie štátneho jazyka, jazykov národnostných menšín, cudzích jazykov a posunkovej reči nepočujúcich  v súlade s osobitnými predpismi, 26)
V poznámke 26) navrhujeme doplniť 26d) zákon č. 149/1995 Z. z. o posunkovej reči nepočujúcich, § 4 písm. c);

Zdôvodnenie: navrhovaná úprava je z dôvodu,  aby bola rešpektovaná zásada rovnakého zaobchádzania  pre použitie jazyka znevýhodnenej skupiny nepočujúcich občanov vo vysielaní;
	O	N	Návrh je nad rámec navrhovanej právnej úpravy. Správne ide o ustanovenie § 16 ods. 3 písm. e). Navrhovaná právna úprava by, podľa nášho názoru, nemala žiaden praktický vplyv na povinnosti vysielateľov, keďže zákon č. 149/1995 Z. z. o posunkovej reči nepočujúcich osôb nestanovuje žiadne podrobnosti vo vzťahu k povinnostiam vysielateľov. Osobitné povinnosti vysielateľov týkajúce sa programov sprevádzaných titulkami alebo tlmočených do posunkovej reči nepočujúcich alebo v posunkovej reči nepočujúcich sú stanovené v konkrétnych ustanoveniach zákona č. 308/2000 Z. z. v §18 až 18c, čo považujeme za dostačujúce. Navyše, § 4 písm. c) zákona č. 149/1995 Z. z. o posunkovej reči nepočujúcich osôb ustanovuje, že nepočujúce osoby majú právo na informácie pomocou posunkovej reči v televíznom vysielaní verejnoprávnej inštitúcie, v knižniciach a videotékach. Naproti tomu § 16 ods. 3 zákona č. 308/2000 Z. z. upravuje povinnosti všetkých vysielateľov (netýkajú sa len televízneho verejnoprávneho vysielania).	
Asociácia orgranizácií sluchovo postihnutých v Slovenskej republike	K § 18, ods. (2) 
Pôvodné znenie
2)  Vysielateľ na základe zákona je povinný zabezpečiť v celoplošnom vysielaní televíznej programovej služby, ktorú nevysiela digitálne, aby bolo najmenej
       a) 25% všetkých vysielaných programov sprevádzaných skrytými alebo otvorenými titulkami, a to v každej takej programovej službe,
       b) 1% všetkých vysielaných programov tlmočených do posunkovej reči nepočujúcich alebo v posunkovej reči nepočujúcich, a to najmenej v jednej takej programovej   službe.
Navrhované  znenie a zdôvodnenie návrhu
Vzhľadom na to, že účinnosť novely je navrhovaná od 1.1.2013 a možnosť analógového vysielania končí 31.12.2012, navrhujeme ods. (2) vypustiť;  nasledujúce odseky zodpovedajúco prečíslovať;
Zdôvodnenie:  zvýši sa prehľadnosť zákona	O	N	Návrh je nad rámec navrhovanej právnej úpravy. Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky si uvedomuje, že zákon bol už viackrát novelizovaný, čo môže viesť k jeho neprehľadnosti, ako aj to, že s prechodom na digitálne vysielanie sa niektoré jeho ustanovenia mohli stať obsolentnými. Cieľom navrhovanej novely je však odstrániť obavy Európskej komisie vo veci úplnosti transpozície smernice o audiovizuálnych mediálnych službách. Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky zamýšľa otázku právnej úpravy vysielania riešiť do budúcna komplexnejším spôsobom. 	
Asociácia orgranizácií sluchovo postihnutých v Slovenskej republike	K § 18, ods. (3)
Pôvodné znenie
3)  Vysielateľ na základe zákona je povinný zabezpečiť multimodálny prístup k programovej službe, a to tak, aby vo vysielaní každej televíznej programovej služby, ktorú vysiela digitálne, bolo najmenej
a)    50% všetkých vysielaných programov sprevádzaných skrytými alebo otvorenými titulkami,
b)    3% všetkých vysielaných programov tlmočených do posunkovej reči nepočujúcich alebo v posunkovej reči nepočujúcich,
c)    20% všetkých vysielaných programov sprevádzaných hlasovým komentovaním pre nevidiacich.
Navrhované  znenie a zdôvodnenie návrhu
Poznámka: po navrhovanej úprave bude tento odsek označený ako §18, ods. (2):
(2)  Vysielateľ na základe zákona je povinný zabezpečiť multimodálny prístup k programovej službe, a to tak, aby vo vysielaní každej televíznej programovej služby, ktorú vysiela digitálne, bolo najmenej
a)    do 31.12.2014 - 70%, do 31.12.2018 – 90% všetkých vysielaných programov   sprevádzaných skrytými alebo otvorenými
        titulkami,
b)    do 31.12.2014 -  20%, do 31.12.2018 – 35% všetkých vysielaných programov     tlmočených do posunkovej reči nepočujúcich
       alebo v posunkovej reči nepočujúcich,
c)    20% všetkých vysielaných programov sprevádzaných hlasovým komentovaním
       pre nevidiacich.
Zdôvodnenie: percentuálne kvóty boli dlhodobo poddimenzované. Vzhľadom na situáciu v štátoch Európskej únie, vrátane štátov V4, navrhujeme, aby vysielateľ na základe zákona mal upravené kvóty vysielania v časových limitoch tak, ako je uvedené.	O	N	Návrh je nad rámec navrhovanej právnej úpravy. V súčasnej dobe majú všetci vysielatelia, vrátane verejnoprávneho, problém napĺňať súčasné kvóty stanovené v §18 ods. 3 a §18a zákona č. 308/2000 Z.z., čo rieši Rada pre vysielanie a retransmisiu v rámci správneho konania. Preto považujeme za vhodnejšie docieliť najprv stav, keď sa budú bez problémov dodržiavať súčasné kvóty a až následne ich zvyšovať. Nezanedbateľná je tiež skutočnosť, že zvýšenie kvót by malo negatívny vplyv na výdavkovú časť rozpočtu Rozhlasu a televízie Slovenska. 	
Asociácia orgranizácií sluchovo postihnutých v Slovenskej republike	K § 18a 
Pôvodné znenie
Vysielateľ s licenciou je povinný zabezpečiť multimodálny prístup k
programovej službe, a to tak, aby vo vysielaní televíznej programovej služby, ktorú vysiela digitálne, bolo najmenej
a)    10% všetkých vysielaných programov sprevádzaných skrytými alebo otvorenými titulkami, alebo tlmočených do posunkovej reči nepočujúcich alebo v posunkovej reči nepočujúcich,
b)    3% všetkých vysielaných programov sprevádzaných hlasovým komentovaním pre nevidiacich.
Navrhované  znenie a zdôvodnenie návrhu
Vysielateľ s licenciou je povinný zabezpečiť multimodálny prístup k programovej službe, a to tak, aby vo vysielaní televíznej programovej služby, ktorú vysiela digitálne, bolo najmenej
a)    do 31.12.2014 - 40%, do 31.12.2018 – 70%  všetkých vysielaných programov sprevádzaných skrytými alebo otvorenými titulkami, alebo tlmočených do posunkovej reči nepočujúcich alebo v posunkovej reči nepočujúcich,
b)    3% všetkých vysielaných programov sprevádzaných hlasovým komentovaním pre nevidiacich.
Zdôvodnenie:  nie je nám známe, prečo sú také veľké percentuálne rozdiely kvót medzi vysielateľom podľa zákona a vysielateľmi s licenciou. Cieľová skupina príjemcov vysielania  je rovnaká a v rámci Európskej únie, napr. aj v ČR nie sú rozdiely, legislatíva v ľudskoprávnej oblasti platí rovnako pre všetkých, preto by mala platiť rovnako aj pre vysielateľov. Napriek tomu, aby to neboli veľmi veľké skoky, sme kvóty trochu znížili s tým, že po roku 2018 by malo dôjsť k zjednoteniu kvót pre všetkých vysielateľov a z tohto pohľadu aj určitému „zrovnoprávneniu“ vysielateľov. Napr. v ČR komerční vysielatelia PRIMA a NOVA majú rovnaké kvóty a skryté titulky tam bežia prakticky v každom hlavnom večernom programe.  Nečudo preto, že ich sledujú aj naši sluchovo postihnutí práve z tohto dôvodu.	O	N	Návrh je nad rámec navrhovanej právnej úpravy. Rovnako ako pri verejnoprávnom vysielateľovi považujeme aj pri vysielateľoch s licenciou za vhodnejšie dosiahnuť najprv stav, keď sa budú bez problémov dodržiavať súčasné kvóty a až následne ich zvyšovať.	
Asociácia orgranizácií sluchovo postihnutých v Slovenskej republike	K § 18b
Pôvodné znenie
(1)	Vysielateľ a poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie je povinný zreteľne označiť všetky programy, ktoré sú prevádzané skrytými titulkami, otvorenými titulkami, hlasovým komentovaním pre nevidiacich alebo ktoré sú tlmočené do posunkovej reči nepočujúcich alebo vysielané alebo poskytované v posunkovej reči nepočujúcich.
(2)	Vysielateľ je povinný uplatniť označenie podľa odseku 1 pri vysielaní programov, v oznámeniach o vysielaní takých programov a v programovej ponuke vlastného vysielania, ako aj  v prehľade programov, ktorý poskytuje na zverejnenie v periodickej tlači a ostatným hromadným informačným prostriedkom.
(3)	Poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie je povinný uplatniť označenie podľa odseku 1 v katalógu programov.

Navrhované  znenie a zdôvodnenie návrhu
(1)	Vysielateľ a poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby je povinný zreteľne označiť všetky programy, ktoré sú prevádzané skrytými titulkami, otvorenými titulkami, hlasovým komentovaním pre nevidiacich alebo ktoré sú tlmočené do posunkovej reči nepočujúcich alebo vysielané alebo poskytované v posunkovej reči nepočujúcich.
(2)	Vysielateľ je povinný uplatniť označenie podľa odseku 1 pri vysielaní programov počas celej dĺžky ich trvania, v oznámeniach o vysielaní takých programov a v programovej ponuke vlastného vysielania, ako aj  v prehľade programov, ktorý poskytuje na zverejnenie v periodickej tlači a ostatným hromadným 
informačným prostriedkom.
(3)	Poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby  je povinný uplatniť označenie podľa odseku 1 v katalógu programov.

V odseku (1) a (3) navrhujeme vypustiť slovné spojenie „na požiadanie“. 
Zdôvodnenie:  z dikcie nie je jasné, kto je oprávnený požiadať o toto označovanie. Dôsledkom je buď žiadne, alebo chaotické označovanie programov s multimediálnym prístupom. V zahraničí je táto povinnosť automatická a programy sú označované povinne. Samozrejme, tam, kde beží 100% vysielanie skrytých titulkov, programy neoznačujú. Z našich skúseností je veľmi ťažko nám zistiť, ktoré programy sa vysielajú v skrytých titulkoch a ktoré nie, najmä keď ani v elektronických sprievodcoch programov to nie je uvádzané (ale napríklad české televízie nemajú v tom problém a v sprievodcoch i v programovej ponuke to automaticky majú). Divák so sluchovým postihnutím tak vopred môže naplánovať svoj čas, aby sledoval program, ktorý skryté titulky má.
V ods. (2) sme doplnili slovné spojenie „počas celej dĺžky ich trvania“.
Zdôvodnenie:  pokiaľ vôbec relácie so skrytými titulkami televízie označujú, zvyčajne na pár sekúnd tesne pred, ale počas úvodu relácie. Divák so sluchovým postihnutím, ktorý príde trochu neskôr, túto informáciu nemá a musí skusmo zisťovať, či skryté titulky sú vysielané. Myslíme si, že nie ej problém toto označenie ponechať počas priebehu celej relácie (zvyčajne písmená „ST“ vedľa alebo pod logom), určite to neruší nikoho. Ďalším dôvodom je, že v miestach s kolísavým signálom, alebo so slabým signálom môžu skryté titulky byť vysielané, ale na televízore sa nezobrazia. V prípade trvalého označenia divák má istotu, že skryté titulky vysielané sú a vie tak hľadať chybu buď v svojom televíznom prijímači, alebo v prijímacom zariadení. To je veľká pomoc.
	O	N	Návrh je nad rámec navrhovanej právnej úpravy. Zo strany pripomiekujúceho subjektu došlo k chybnému výkladu slov „na požiadanie“ v dotknutých ustanoveniach. Tieto slová sa viažu k „audiovizuálnej mediálnej službe“, pričom ide o samostatný druh audiovizuálnej mediálnej služby, a to o „audiovizuálnu mediálnu službu na požiadanie“, ktorá je definovaná v § 3 písm. b) zákona č. 308/2000 Z. z. ako služba primárne hospodárskej povahy, určená na sledovanie programov v momente, ktorý si užívateľ zvolil, poskytovaná prostredníctvom elektronických komunikácií na jeho osobitnú žiadosť na základe katalógu programov zostaveného poskytovateľom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, ktorej hlavným účelom je informovať, zabávať alebo vzdelávať širokú verejnosť; za audiovizuálnu mediálnu službu na požiadanie sa nepovažuje poskytovanie zvukových záznamov. Slová „na požiadanie“ sa teda neviažu k povinnosti zreteľne označiť všetky programy,   ktoré sú prevádzané skrytými titulkami, otvorenými titulkami, hlasovým komentovaním pre nevidiacich alebo ktoré sú tlmočené do posunkovej reči nepočujúcich alebo vysielané alebo poskytované v posunkovej reči nepočujúcich. Túto povinnosť má vysielateľ aj poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie vždy, bez toho, aby ho o to musel niekto žiadať.
Súčasnú právnu úpravu § 18b ods. 2 považujeme za dostatočnú, keďže vysielateľ má povinnosť dotknutý program označiť na viacerých miestach súčasne, konkrétne pri jeho vysielaní, v oznámeniach o vysielaní takých programov, v programovej ponuke vlastného vysielania a tiež v prehľade programov, ktorý poskytuje na zverejnenie periodickej tlači a ostatným hromadným informačným prostriedkom. Za porušenie tejto povinnosti môže Rada pre vysielanie a retransmisiu v zmysle § 67 ods. 6 udeliť vysielateľovi televíznej programovej služby pokutu od 3 319 eur do 66 387 eur.