Dôvodová správa

Osobitná časť

K čl. I

K bodu 1
	 
Podľa doterajšej právnej úpravy by vysielateľ usadený v štáte, ktorý je zmluvnou stranou Európskeho dohovoru o cezhraničnej televízii (ďalej len „dohovor“) nebol považovaný za vysielateľa, ktorý spadá pod jurisdikciu Slovenskej republiky, a to aj v prípade, ak by využíval pozemné satelitné stanice na prenos signálu (uplink) zo Slovenskej republiky alebo družicovú kapacitu Slovenskej republiky. Tento legislatívny stav vychádza z úpravy podľa dohovoru, ktorého zmluvnou stranou je aj Slovenská republika. V zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) (kodifikované znenie) by však mal takýto vysielateľ spadať pod jurisdikciu Slovenskej republiky. V prípade rozporu medzi ustanoveniami smernice a dohovoru majú prednosť ustanovenia smernice, preto sa navrhuje odkaz na dohovor z textu zákona vypustiť. Takýmto spôsobom rieši uvedený rozpor väčšina členských štátov Európskej únie, ktoré sú zároveň aj zmluvnou stranou dohovoru.

K bodu 2

	Navrhovaná úprava nadväzuje na bod 6, ktorým sa poskytovateľom audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie ukladá povinnosť vyhradiť európskym dielam najmenej 20% z celkového času programov ponúkaných v katalógu programov za kalendárny mesiac. 
Obdobnú povinnosť viesť štatistiku, okrem iného aj o podiele európskej produkcie 
vo vysielaní, majú aj vysielatelia a je upravená v § 16 ods. 3 písm. m).

K bodu 3 až 5   
	
	S cieľom precizovať znenie doterajšej právnej úpravy a jej zjednotenia s úpravou navrhovanou v bode 6, ktorá stanovuje percentuálny podiel európskych diel z celkového času programov ponúkaných v katalógu programov za časové obdobie, ktorým je kalendárny mesiac, sa aj do iných ustanovení, ktorými sa ukladá povinnosť viažuca sa na percentuálny podiel z celkového času vysielania, dopĺňa spresnenie, že ide o obdobie jedného kalendárneho mesiaca. Konkrétne ide o § 18c ods. 1, ktorý sa vzťahuje na osobitné povinnosti vysielateľov, a to povinnosti vysielateľa na základe zákona (t. j. Rozhlasu a televízie Slovenska) zabezpečiť rôznorodú skladbu programov, najmä väčšinový podiel programov vo verejnom záujme, a to v každej ním vysielanej programovej službe a povinnosti vysielateľov televíznej programovej služby zabezpečiť, aby stanovené percento všetkých vysielaných programov bolo sprevádzané skrytými alebo otvorenými titulkami, alebo tlmočené do posunkovej reči nepočujúcich, alebo v posunkovej reči nepočujúcich, alebo sprevádzané hlasovým komentovaním pre nevidiacich; § 23 ods. 1 stanovujúci vysielateľom povinnosť vyhradiť väčšinový podiel celkového času vysielania európskym dielam a § 25 ods. 1, ktorý upravuje povinnosť vysielať stanovený podiel diel nezávislých producentov. To, že celkovým obdobím, za ktoré sa má dosiahnuť stanovené percento programov, je kalendárny mesiac, vychádza aj z doterajšej aplikačnej praxe rady.
	
K bodu 6

V zmysle čl. 13 ods. 1 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách „členské štáty zabezpečia, aby audiovizuálne mediálne služby na požiadanie poskytované poskytovateľmi mediálnych služieb patriacich do ich právomoci podporovali v prípadoch, pokiaľ je to možné, a vhodnými prostriedkami, tvorbu európskych diel a prístup k nim. Táto podpora by sa mohla okrem iného týkať finančného príspevku týchto služieb na tvorbu európskych diel a nadobúdaniu práv k týmto dielam alebo na podiele zastúpenia a/alebo zdôraznenia európskych diel v ponuke katalógov programov v rámci audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie.“. V podmienkach Slovenskej republiky sa ako optimálny spôsob podpory európskych diel v ponuke audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie javí zákonom stanoviť ich podiel v katalógu programov za kalendárny mesiac. Navrhuje sa preto, aby boli poskytovatelia audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie povinní vyhradiť európskym dielam najmenej 20 % z celkového času programov ponúkaných v katalógu programov za kalendárny mesiac, pričom na účely výpočtu tohto podielu sa 
do celkového času nezapočítavajú spravodajstvo, športové podujatia a zábavné hry, aby sa zabezpečila podpora audiovizuálnych diel európskej produkcie. V zmysle čl. 13 ods. 2 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách členské štáty podajú Komisii správu o vykonávaní odseku 1 najneskôr do 19. decembra 2011 a potom každé štyri roky. Podľa správy, ktorú Slovenská republika podávala v roku 2011, si v roku 2010 svoju oznamovaciu povinnosť v zmysle zákona č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona 
č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov splnilo 36 poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie, pričom navrhovaný podiel ponuky európskych diel vo svojom katalógu spĺňali všetci títo poskytovatelia. Preto by navrhovaná povinnosť nemala predstavovať pre poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie dodatočnú záťaž.  	
Keďže článok 13 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách požaduje, aby členské štáty zabezpečili podporu európskych diel v rámci audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie - "pokiaľ je to možné a vhodnými prostriedkami", navrhuje sa, aby v prípade, ak by mal navrhovaný podiel európskych diel v katalógu programov poskytovateľovi audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie spôsobovať problémy z dôvodu jeho ekonomickej situácie, dostupnosti európskych diel alebo povahy tejto služby,  bude mať rada právomoc, na žiadosť poskytovateľa a po zvážení všetkých okolností, primerane znížiť podiel európskych diel v katalógu. Ak však nastane zmena okolností, ktoré odôvodňovali zníženie stanoveného podielu, rada bude oprávnená tento podiel zvýšiť. Obdobný postup je podľa § 23 ods. 2 zákona v súčasnosti možný aj pri vysielateľoch televíznej programovej služby, pričom podpora európskej produkcie a európskej nezávislej produkcie je v smernici o audiovizuálnych mediálnych službách formulovaná v zásade rovnako „pokiaľ je to možné a vhodnými prostriedkami“.
Za účelom zabezpečenia účinnej kontroly povinnosti stanovenej v odseku 1 je poskytovateľ audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie povinný štatistiku, ktorú má viesť v zmysle navrhovaného ustanovenia § 16 ods. 4, poskytnúť na požiadanie rade, a to v lehote 15 dní od doručenia žiadosti rady. Rovnako na vyžiadanie rady a v 15-dňovej lehote je poskytovateľ tejto služby povinný poskytnúť rade zoznam údajov o európskych dielach, ktoré sú súčasťou jeho audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, obsahujúci údaje o počte a časovom rozsahu titulov, ktoré sú európskymi dielami, ich identifikáciu a identifikáciu ich producentov a údaje o iných opatreniach podniknutých na podporu európskych diel.

K bodu 7

	Navrhuje sa, aby rovnako ako u vysielateľov, boli  poskytovatelia audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie oslobodení od povinnosti podľa § 27a ods. 1 v prípade, ak plnenie tejto povinnosti nebude vzhľadom na zameranie, resp. charakter a povahu tejto služby možné (ak by šlo napr. o monotematickú službu takého zamerania, pri ktorom by nebolo odôvodnené a primerané požadovať splnenie tejto povinnosti). 

K bodu 8
	
Navrhuje sa rozšírenie obmedzenia vysielania telenákupu na lieky a zdravotné výkony, a to v zmysle čl. 21 smernice o audiovizuálnych mediálnych službách, ktorý nebol do zákona transponovaný. Dôvodom bol aj nesprávny preklad ustanovenia čl. 21 smernice. Podľa anglického znenia: „Teleshopping for medicinal products which are subject to a marketing authorisation within the meaning of Directive 2001/83/EC, as well as teleshopping for medical treatment, shall be prohibited.“. Slovenský preklad uvedeného ustanovenia smernice znie: „Televízna ponuka liekov, ktoré podliehajú marketingovému oprávneniu v zmysle smernice 2001/83/ES, ako aj televízna ponuka lekárskeho ošetrenia sú zakázané.“ „Marketing authorization“ je však v zmysle smernice 2001/83/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 6. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch „povolenie na uvedenie na trh“, nie „marketingové oprávnenie“. Povolenie na uvedenie humánneho lieku na trh upravuje § 46 zákona č. 362/2011 Z. z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach a o zmene a doplnení niektorých zákonov. S cieľom dosiahnuť dôslednej transpozície smernice o audiovizuálnych mediálnych službách je potrebné, aby bolo vysielanie telenákupu na lieky, ktoré podliehajú povoleniu na uvedenie na trh, a vysielanie telenákupu na zdravotný výkon zákonom zakázané.

K bodu 9

	Za nesplnenie povinností, ktoré návrh zákona poskytovateľom audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie v súvislosti s podporou európskych diel ukladá, sa navrhuje pokuta v sume od 100 eur do 10 000 eur, ktorú uloží rada.

K bodu 10

	Keďže bolo prijaté kodifikované znenie smernice, ktorá je prebratá zákonom 
č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona č. 195/2000 Z. z. 
o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov a smernica o audiovizuálnych mediálnych službách v čl. 34 ruší smernicu 89/552/EHS v znení smernice 97/36/ES a smernice 2007/65/ES, nahrádza sa aj príloha zákona aktuálnym názvom smernice.   

K čl. II

	Deň nadobudnutia účinnosti zákona sa navrhuje na 1. januára 2013.