Predkladacia správa

Podnet: Materiál sa predkladá na základe úlohy C.2. uznesenia vlády SR č. 41 z 13.1.1999, v znení listu predsedu vlády SR č. 2848/00-S, ktorým súhlasil s odložením termínu jej splnenia do 31.12.2001.
Potreba: Potreba ratifikácie Kjótskeho protokolu (KP) vyplýva z Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy, ktorého je SR zmluvnou stranou.
Stručný obsah: V dôsledku plnenia záväzkov Kjótskeho protokolu sa znížia emisie skleníkových plynov, ktoré prispievajú ku globálnej zmene klímy.
Očakávaný dopad: Vzhľadom na to, že už v súčasnosti sú emisie skleníkových plynov Slovenskej republiky nižšie ako vyžaduje KP, jeho ratifikácia nebude mať dopad na verejné financie ani na zamestnanosť. 
Text:
Zmena globálnej klímy, spôsobená antropogénnou emisiou skleníkových plynov, je jedným z najvýznamnejších environmentálnych problémov v doterajšej histórii ľudstva. 
	Právnym základom pre riešenie problému zmeny klímy sa stal Rámcový dohovor OSN o zmene klímy, prijatý v roku 1992 v Rio de Janeiro (United Nations Framework Convention on Climate Change  UN FCCC). Pre Slovensko Dohovor nadobudol platnosť 23.novembra 1994. Dohovor do súčasnej doby ratifikovalo 183 štátov sveta a Európska únia.
V decembri 1997 sa konala v Kjóte v Japonsku 3. konferencia strán Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy, na ktorej bol prijatý Kjótsky protokol k Dohovoru, ktorý sprísňuje záväzky pre krajiny Prílohy I. Pre Slovensko to znamená v období rokov 2008-2012 neprekročiť úroveň emisií skleníkových plynov z roku 1990, zníženú o 8% (rovnako ako EÚ). 
Kjótsky protokol ešte nenadobudol platnosť - prešiel procedúrou podpisu (84 krajín vrátane Slovenska) a najmä následnej ratifikácie zmluvnými stranami (zatiaľ 34 krajín). Platnosť nadobudne až po ratifikácii 55 krajinami, pričom medzi nimi musia byť krajiny Prílohy I Dohovoru, ktoré mali spolu najmenej 55% emisií oxidu uhličitého krajín tejto prílohy v roku 1990.
Vláda SR svojím uznesením č. 41/1999 zo dňa 13. januára 1999 súhlasila s podpisom Kjótskeho protokolu a uložila ministrovi životného prostredia predložiť podpísaný protokol s návrhom na ďalšie opatrenia do 31. decembra 2000. Protokol však v podobe, v akej bol prijatý, neobsahoval pravidlá, potrebné pre jeho implementáciu. 
Vzhľadom na neúspešné rokovania 6. konferencie strán v Hágu v novembri 2000, kde neboli prijaté rozhodnutia, potrebné pre vykonávanie protokolu, požiadal minister životného prostredia o odsun termínu na splnenie úlohy C.2 uznesenia vlády 41/1999 do 31.12.2001. Listom predsedu vlády č. 2848/00-S bolo tejto žiadosti vyhovené.
V júli nasledujúceho roku sa uskutočnilo pokračovanie 6. konferencie v Bonne, kde sa rozhodnutím 5/CP.6 za cenu rozsiahlych ústupkov na všetkých stranách prijala politická dohoda v sporných otázkach: financovanie opatrení na zmenu klímy; zastúpenie v nových orgánoch konferencie; režim započítavania redukcií získaných využívaním pôdy a lesného hospodárstva; pravidlá pre flexibilné mechanizmy a posudzovanie plnenia záväzkov Kjótskeho protokolu a dôsledky nesúladu. Dohoda nepridáva krajinám žiadne nové povinnosti, ani neposkytuje úľavy.
Na pokračovaní 6. konferencie v júli 2001 viacero európskych krajín (a Kanada) vyjadrili vôľu ratifikovať protokol tak, aby nadobudol platnosť do konca roku 2002. Iniciatívu v tomto smere prevzala Európska únia, ktorá vyzvala ostatné štáty, najmä kandidátske krajiny, aby čo najskôr zahájili proces ratifikácie protokolu. Na základe dohody z Bonnu sa protokol stal ratifikovateľný aj pre SR. Predkladaný materiál analyzuje hlavné záväzky, vyplývajúce z ratifikácie a spôsoby plnenia týchto záväzkov. 

Hlavné záväzky, vyplývajúce pre SR z ratifikácie Kjótskeho protokolu
Záväzok: čl. 3, ods.1: zabezpečiť, že agregované emisie skleníkových plynov uvedených v prílohe A neprekročia stanovené množstvo podľa Prílohy B.
Pozícia SR: Tento záväzok znamená pre SR znížiť emisie skleníkových plynov (oxid uhličitý CO2, metán CH4, oxid dusný N2O, fluorované uhľovodíky HFC, plnoflourované uhľovodíky PFC, fluorid sírny SF6) v období piatich rokov 2008 – 2012 o 8% v porovnaní s päťnásobkom emisií v roku 1990, čo v absolútnom vyjadrení znamená, že v tomto období nesmú agregované emisie prekročiť 333,6 miliónov ton. Podľa vypracovaných scenárov vývoja emisií SR ani pri najvyššom predpokladanom scenári (vysoká miera hospodárskeho rastu, minimálne opatrenia) neprekročí úroveň, stanovenú protokolom. Pri zachovaní súčasnej úrovne emisií skleníkových plynov by emisie za 5-ročné obdobie dosiahli 262 miliónov ton.
Záväzok: čl. 3, ods. 2: do roku 2005 dosiahnuť preukázateľný pokrok v plnení záväzkov, vyplývajúcich z protokolu.
Pozícia SR: Podľa projekcií sa celkové agregované emisie skleníkových plynov v roku 2005 pohybujú v rozsahu od 45 mil. ton CO2 do 49 mil. ton CO2, (63 až 68% v porovnaní so základným rokom 1990), čo jednoznačne preukazuje dosiahnutý pokrok v plnení záväzkov.
Záväzok: čl. 5: najneskôr rok pred začiatkom prvého záväzného obdobia zaviesť národný systém stanovovania antropogénnych emisií skleníkových plynov a ich odstraňovanie záchytmi podľa smerníc, ktoré prijme konferencia strán protokolu a na základe metodík, vypracovaných Medzivládnym panelom pre zmenu klímy (IPCC).
Pozícia SR: SR každoročne pripravuje a poskytuje sekretariátu Dohovoru emisné inventúry skleníkových plynov, ako to vyplýva z Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy (ktorého je SR zmluvnou stranou). Po schválení smerníc pre národné systémy sa v prípade potreby prispôsobí jestvujúci systém. Keďže inventúry sa už v súčasnosti pripravujú podľa schválených metodík IPCC, neočakáva sa, že úprava by vyžadovala podstatné zmeny. 
Spôsoby plnenia záväzkov, vyplývajúcich z Kjótskeho protokolu
Pre účely plnenia záväzkov Kjótskeho protokolu vypracovalo Ministerstvo životného prostredia materiál Stratégia SR plnenia záväzkov Kjótskeho protokolu (ďalej len „Stratégia“) a Akčný plán plnenia záväzkov Kjótskeho protokolu. 
Stratégia je otvorený dokument, ktorý má pôsobiť trvalo a nie jednorázovo. Jej základné tézy musia byť premietnuté do koncepčných materiálov tých rezortov, ktoré môžu prispieť k zníženiu ovplyvňovania globálnej klímy (najmä MH, MDPT, MP). Stratégiu je potrebné zohľadňovať vždy, keď rezorty takéto materiály pripravujú alebo aktualizujú.
Táto stratégia sa nevenuje adaptačným opatreniam, ktoré by mala každá krajina vo vlastnom záujme prijať na zohľadnenie prípadných účinkov zmeny klímy. Oblasť adaptačných opatrení vzhľadom na svoju špecifickosť bude riešená samostatne.
Stratégia stanovuje krátko- stredno- a dlhodobé ciele SR vzhľadom na globálny cieľ t.j. stabilizáciu skleníkových plynov v atmosfére na úrovni, ktorá nemá nebezpečné vplyvy na zmenu klímy. Tieto ciele sú:

Krátkodobé (do 2002):
Najneskôr v roku 2002 ratifikovať Kjótsky protokol.

Strednodobé (2003-2007):
1)	Dosiahnutie takého vývoja emisií skleníkových plynov do r.2005, ktorý preukázateľne vedie k splneniu záväzku Kjótskeho protokolu.

2)	Dobudovanie Národného emisného inventarizačného systému (NEIS) na úroveň súladu s požiadavkami čl.5 protokolu a rozhodnutia 1999/296 (Council Decision 1999/296/EC of 26 April 1999 amending Decision 93/389/EEC for a monitoring mechanism of Community CO2 and other greenhouse gas emissions) do r. 2004.

Dlhodobé (2008-2020):
1)	Zníženie podielu SR na zmene klímy redukciou emisií skleníkových plynov v období 2008-2012 - splnenie záväzkov Kjótskeho protokolu: zníženie emisií skleníkových plynov v období 2008-2012 o 8% v porovnaní s rokom 1990. 
2)	Vytvorenie východísk pre predpokladané druhé cieľové obdobie: zabezpečenie ďalších 5% redukcie oproti cieľu Kjótskeho protokolu na využitie v druhom cieľovom období (čl.3 ods.13 protokolu).
3)	Dosiahnutie kontroly nad vývojom emisií skleníkových plynov tak, aby trend rastu bol postupne zmierňovaný až po stabilizáciu v období po roku 2015. S primeraným predstihom vypracovať stratégiu na dosiahnutie poklesu emisií GHG.
Vzhľadom na to, že záväzky Kjótskeho protokolu Slovenská republika už prakticky plní, jeho ratifikácia a nasledujúce plnenie záväzkov nebude vyžadovať vynaloženie prostriedkov zo štátneho rozpočtu. 
Kjótsky protokol je zmluvou podľa čl. 7 ods. 4 Ústavy SR, na ktorej vykonanie je potrebný zákon. V tomto prípade sa ustanovenia, potrebné na vykonávanie KP už nachádzajú v zákone č. 309/1991 v znení neskorších predpisov a to konkrétne v paragrafe 5, ods.7, ktorý umožňuje ustanoviť najväčšie prípustné množstvá znečisťujúcich látok, ktoré sa môžu v priebehu kalendárneho roku vypustiť do ovzdušia z veľkých a stredných zdrojov (emisné kvóty). Pred ratifikáciou takejto zmluvy sa podľa čl. 7 ods. 4 Ústavy SR vyžaduje súhlas Národnej rady. Kjótsky protokol nie je zmluvou o ľudských právach a základných slobodách, na ktorých vykonanie nie je potrebný zákon a ani priamo nezakladá práva alebo povinnosti fyzickým osobám. Protokol určuje povinnosti krajinám, reprezentovaným vládou.