Author: sipko
Company: UVSR

Príloha

Príloha

Stanovisko Slovenskej republiky k správe Wima Koka

k príprave strednodobého hodnotenia Lisabonskej stratégie

(plné znenie)

	

Súhrnné stanovisko Slovenskej republiky

Slovenská republika víta vypracovanie správy Wima Koka s tým, že ju považuje za dobré východisko pri ďalšej diskusii a príprave strednodobého zhodnotenia Lisabonskej stratégie. Správa veľmi správne zanalyzovala príčiny neuspokojivého stavu v implementácie lisabonskej reformnej agendy v Európskej únii a sformulovala v prioritných oblastiach konkrétne odporúčania.

Slovenská republika sa aj naďalej, ako proreformný člen Európskej únie chce aktívne zúčastňovať na formovaní oživenia Lisabonskej stratégie a toto stanovisko je ďalším príspevkom Slovenskej republiky do diskusie. 

S obsahom správy ako celkom súhlasíme a v mnohom reflektuje obsah odporúčaní Slovenskej republiky zo septembrového príspevku skupine Wima Koka, avšak považujeme za potrebné pri samotnom strednodobom hodnotení Lisabonskej stratégie dospieť vo viacerých oblastiach ku konkrétnejším záverom a súčasne sa venovať aj oblastiam, ktorých sa správa Wima Koka podrobnejšie nedotkla. 

K správe Wima Koka súhrnne uvádzame:
-	dokument považujeme sa dobré východisko pre ďalšiu diskusiu;
-	súhlasíme so základnými politickými odporúčaniami dokumentu, ktoré sú nasledovné:
o	 každý členský štát Európskej únie by mal Lisabonskú stratégiu pretaviť do „národných Lisabonských stratégií“ do konca roku 2005, ktoré by mali zohľadňovať národné špecifiká, priority a problémy; Slovenská republika v tomto Európsku úniu predbehla a v súčasnosti už má vypracovaný materiál „Návrh stratégie rozvoja konkurencieschopnosti Slovenska do roku 2010 – Lisabonská stratégia pre Slovensko“,  ktorý je v súčasnosti predmetom širokej verejnej diskusie a vláda SR by ho mala schváliť v mesiaci január 2005;
o	 plne súhlasíme s odporúčaním, aby Európska rada prevzala politickú zodpovednosť za problematiku Lisabonskej stratégie – v tejto súvislosti sme toho názoru, že vzhľadom na dôležitosť agendy Lisabonskej stratégie a potreby prechodu od politickej deklaratívnosti k reálnej politickej podpore a realizácii potrebných opatrení bude potrebné, aby bola v budúcnosti predmetom nielen jarných summitov, ale tvorila jednu z kľúčových agend na každom rokovaní Európskej rady;
-	musíme konštatovať, že po obsahovej stránke sa dokument vyhol formulovaniu konkrétnejších odporúčaní pri politicky najcitlivejších oblastiach, ako je oblasť Finančnej perspektívy pre roky 2007 - 2013; externá dimenzia Lisabonskej stratégie a jej prepojenie na liberalizáciu svetového hospodárstva v záujme zvyšovania hospodárskej súťaže v celosvetovom meradle; presné vymedzenie vzťahu medzi Lisabonskou stratégiou a Európskou stratégiou trvalo udržateľného rozvoja a pokračovanie reformy Spoločnej poľnohospodárskej politiky – strednodobé hodnotenie Lisabonskej stratégie je komplexný problém a pri jeho príprave nie je možné vyššie uvedené dôležité oblasti vynechať;
-	vzhľadom na závažnosť odporúčaní správy Wima Koka a vzhľadom na vyššie uvedené považujeme za potrebné súčasne prezentovať aj náš názor na jednotlivé kľúčové odporúčania.

Predkladaný dokument ešte nepredstavuje pozíciu Slovenskej republiky k strednodobému hodnoteniu Lisabonskej stratégie. Pozícia Slovenskej republiky k strednodobému hodnoteniu Lisabonskej stratégie bude vypracovaná v priebehu mesiacov január – február 2005.

Stanovisko Slovenskej republiky 
k jednotlivým odporúčaniam Správy Wima Koka:
(odporúčania správy Wima Koka sú v sivých rámikoch)

I.	Hlavné politické odporúčania skupiny na vysokej úrovni Wima Koka:

-	Európska rada má prevziať vodcovskú úlohu pre oblasť Lisabonskej stratégie,
-	Členské štáty únie by mali pripraviť národné programy, ktoré by ich zaväzovali plniť stratégiu a súčasne by spôsobili, že do tejto problematiky budú zainteresovaní aj občania a ostatné relevantné subjekty,
-	Európska komisia má byť zodpovedná za hodnotenie, vypracovanie správ a napomáhať pokroku pri implementácii Lisabonskej stratégie prostredníctvom svojich politík a ostatných aktivít, 
-	Európsky parlament by mal hrať aktívnu úlohu pri monitorovaní implementácie Lisabonskej stratégie,
-	Európski sociálni partneri musia prevziať zodpovednosť a začať aktívne participovať na implementácii Lisabonskej stratégie.

Slovenská republika súhlasí s hlavnými politickými odporúčaniami správy Wima Koka. K jednotlivým odporúčaniam uvádzame:
-	Plne súhlasíme s vodcovskou úlohou Európskej rady pre oblasť Lisabonskej stratégie na úrovni Európskej únie. V našom príspevku skupine Wima Koka sme odporúčali, aby bola za Lisabonskú stratégiu zodpovedná niektorá zo sektorálnych rád ministrov Európskej únie. Avšak gestorstvo Európskej rady ako horizontálneho orgánu, sa zdá byť ešte lepším riešením, keďže sektorálne rady ministrov sa predsa len nevenujú horizontálnym otázkam, ktoré by pokrývali celú oblasť Lisabonskej stratégie a ich tematický a aj názorový záber je užší. Lisabonskej stratégii je potrebné priradiť čo najvyššiu politickú prioritu a aj z tohto hľadiska je Európska rada najvhodnejší orgán.  Ak ale má mať vedúca úloha Európskej rady zodpovedajúci pozitívny efekt, musí sa podrobne zaoberať Lisabonskou stratégiou častejšie a nielen raz ročne na jarnom summite. Ako vhodné sa nám javí venovať jedno zasadnutie Európskej rady aj v druhom polroku lisabonskej agende a čiastkové aktuálne problémy by mali byť riešené na čo najväčšom možnom počte rokovaní Európskej rady. Súčasne nám na pôde Rady Európskej únie chýba pracovné expertné fórum, ktoré by sa horizontálne venovalo Lisabonskej stratégii. Navrhujeme zvážiť zriadenie stálej skupiny na vysokej úrovni v Rade Európskej únie, ktorá bude mať na starosti výstupy na rokovania Európskej rady venujúce sa Lisabonskej stratégii. Jej členmi by mali byť štátni úradníci, ktorí sú v jednotlivých členských štátoch únie zodpovední za koordináciu lisabonskej agendy. V kontexte vodcovskej úlohy Európskej rady je potrebné zdôrazniť, že vzhľadom na to, že okrem oblasti vnútorného trhu sú všetky ostatné prioritné oblasti prakticky vo výhradnej kompetencii jednotlivých členských štátov Európskej únie, oveľa aktívnejšiu úlohu musia prevziať orgány EÚ zodpovedné za oblasť vnútorného trhu a musí sa zdôrazniť aj vodcovská úloha, ako aj zodpovednosť samotných členských štátov v ostatných prioritných oblastiach.
-	Plne podporujeme odporúčanie týkajúce sa vypracovania národných Lisabonských stratégií. Slovenská republika v tomto zámere Európsku úniu predbehla a v súčasnosti už má vypracovaný materiál „Návrh stratégie rozvoja konkurencieschopnosti Slovenska do roku 2010 – Lisabonská stratégia pre Slovensko“,  ktorý je v súčasnosti diskutovaný a pripomienkovaný v zainteresovaných odborných a politických kruhoch a vláda SR by ho mala schváliť v mesiaci január 2005. Na tento dokument budú nadväzovať konkrétne  a podrobnejšie akčné plány pre priority, ktoré sú zakotvené v tomto dokumente. Ohľadom podoby a formy národných Lisabonských stratégií, ktorá v správe Wima Koka nie je konkretizovaná, sme toho názoru, že musí ísť o stručný a jasne formulovaný dokument, ktorý bude na európskej úrovni chápaný ako deklarácia a silný politický záväzok plniť lisabonské ciele v národných podmienkach a súčasne na národnej úrovni bude predstavovať strategické politické priority v oblasti rozvoja spoločnosti. Bolo by kontraproduktívne, ak by sa z národných Lisabonských stratégií stal ďalší obsiahly dokument s veľkým počtom strán, ktorý by bol braný na národných úrovniach ako zbytočná povinnosť vyrobiť nejaký dokument pre Európsku komisiu. V správe Wima Koka je veľmi správne uvedené, že tieto strategické a principiálne dokumenty musia byť predmetom širokej verejnej diskusie. 
-	Európska komisia musí taktiež plniť aktívnejšiu úlohu v oblasti Lisabonskej stratégie. V tejto súvislosti Slovenská republika víta a plne podporuje zámer predsedu novej Európskej komisie, aby bola Lisabonská stratégie v centre jeho pozornosti. Súčasne považujeme za vhodné mať okolo predsedu skupinu členov Európskej komisie, ktorí budú tvoriť tzv. skupinu komisárov pre Lisabonskú stratégiu.
-	Vzhľadom na politickú prioritu Lisabonskej stratégie považujeme za vhodné, aby aj Európsky parlament plnil aktívnu úlohu pre monitorovaní implementácie Lisabonskej stratégie v jednotlivých členských krajinách. V tejto súvislosti ešte zostáva vyriešiť niektoré otvorené praktické otázky, ako napr. na základe akých materiálov a dokumentov bude Európsky parlament hodnotiť členské štáty? Bude ich vypracovávať Európska komisia, alebo to bude povinnosť členských štátov vypracovať akési „národné správy o implementácií Lisabonskej stratégie“? Bude sa touto oblasťou Európsky parlament zaoberať raz ročne alebo častejšie? V tejto súvislosti zdôrazňujeme, že v snahe zlepšiť monitorovanie implementácie Lisabonskej stratégie, ako aj využiť monitorovanie ako nástroj na zvýšenie tlaku na jednotlivé členské štáty, nesmie tento zámer vyústiť do neúmerného zvýšenia administratívnej záťaže členských štátov, ktoré už aj v súčasnosti musia každoročne vypracovávať celý rad správ, programov a iných typov dokumentov, ktoré plnia informačnú a monitorovaciu úlohu v čiastkových oblastiach Lisabonskej stratégie (národné plány zamestnanosti, Broad Economic Policy Guidelines - BPEGs, Cardiffské správy a pod.). Odporúčame, aby Európska komisia seriózne preskúmala možnosť zníženia počtov týchto správ a tam, kde je to možné, zvážila možnosť ich integrovania do jedného spoločného horizontálneho dokumentu. Slovenská repiblika je pripravená akceptovať vypracovanie národných monitorovacích správ z oblasti Lisabonskej stratégie len v tom prípade, pokiaľ by takýto dokument zastrešoval doteraz požadovanú škálu dokumentov z rôznych oblastí Lisabonskej stratégie. Záverom uvádzame, že Európsky parlament je inštitúciou EÚ, na ktorú sa vzťahuje princíp subsidiarity (v oblastiach, ktoré nepatria do výlučnej kompetencie  môže ES konať len v prípade, že ciele takého konania nemôžu byť v dostatočnej miere dosiahnuté členskými štátmi a z dôvodu rozsahu alebo dopadu môžu byť lepšie dosiahnuté ES). Aktívny monitoring implementácie Lisabonskej stratégie v členských štátoch v tom pravom slova zmysle by mal spadať do kompetencie národných parlamentov, pričom úlohu Európskeho parlamentu vidíme najmä vo vytvorení politického tlaku na národné administratívy prostredníctvom členov EP. 
-	Aktívna participácia sociálnych partnerov na implementácii Lisabonskej stratégie musí byť jednou z hlavných priorít v tejto oblasti. Správny systém účasti sociálnych partnerov na tejto agende môže byť hnacím motorom pre zlepšenie implementácie národných lisabonských opatrení. Slovenská republika začala zásadné materiály konzultovať so sociálnymi partnermi – ide momentálne o spomínanú „Národnú Lisabonskú stratégiu“, materiál riešiaci inštitucionálnu koordináciu Lisabonskej stratégie v podmienkach Slovenskej republiky, ako aj o túto pozíciu k správe Wima Koka.

II.	Špecifické odporúčania:

Oblasť znalostnej ekonomiky

Európska únia potrebuje pritiahnuť najlepších vedcov a výskumníkov sveta prostredníctvom zvyšovania svojej atraktivity. Z toho dôvodu by mala Európska rada na svojom jarnom summite v roku 2005 odsúhlasiť akčný plán, ktorý bude zameraný na odstránenie administratívnych prekážok voľného pohybu do únie a v rámci nej. Akčný plán má byť implementovaný v termíne do jari 2006. Súčasne sa musí zlepšiť situácia v oblasti procedúr pre udeľovanie víz a rýchleho vydávania pracovných povolení.

Oblasť znalostnej ekonomiky Slovenská republika považuje za jednu z kľúčových priorít rozvoja celej Európskej únie. Plne súhlasíme s odporúčaním správy Wima Koka, avšak zdôrazňujeme, že súčasne s potrebou pritiahnuť najlepších vedcov a výskumníkov, je potrebné nie menšiu pozornosť venovať aj udržaniu európskych špičkových vedcov a dosiahnuť, aby pôsobili v rámci Európskej únie. Vyššie uvedené odporúčanie sa týka aj oblasti jednotného trhu únie – konkrétne jednej jeho zložky, ktorou je slobodný pohyb pracovných síl. V tejto súvislosti Slovenská republika zdôrazňuje, že v záujme budúcej ekonomickej prosperity únie je potrebné, aby sa v tejto oblasti prestali uplatňovať reštriktívne opatrenia, ktoré v rámci únie bohužiaľ existujú. Sme toho názoru, že by bolo kontraproduktívne, ak by únia venovala zvýšenú pozornosť pritiahnutiu špičkových odborníkov zo zahraničia a pritom aj naďalej uplatňovala vo svojim vnútri reštriktívne opatrenia, ktoré bránia voľnému pohybu pracovných síl z nových členských krajín EÚ, ktoré majú tento potenciál.

Zvýšiť atraktivitu EÚ a pritiahnuť najlepších vedcov sveta je veľmi dobré východisko, ale naplnenie tohto cieľa má dve slabiny: 
a)	v USA, v pozícii konkurenta, už takýto systém funguje niekoľko desaťročí a v posledných rokoch sa ešte viac zintenzívnil, ich postup je koordinovaný a finančne podporovaný; 
b)	v členských štátoch EÚ sa veda a technika na univerzitách stavajú do autonómneho postavenia a vykazujú nižšiu flexibilitu v aplikovaní vedeckých výstupov do praxe prostredníctvom podnikateľskej sféry a aj preto sú v porovnaní s USA finančne poddimenzované.
Z uvedeného vyplýva, že problematika pritiahnutia najlepších vedcov sveta je komplexnejší problém, ktorý nespočíva len v administrovaní formalít v oblasti voľného pohybu pracovných síl.

Európsky parlament a Európska rada by sa mali dohodnúť na podpore vedeckej excelentnosti   do konca roku 2005 (v rámci 7. rámcového programu) prostredníctvom zriadenia autonómnej Rady pre výskum zameraný na dlhodobú podporu základného výskumu na európskej úrovni.

Slovenská republika plne podporuje zámer zriadiť autonómnu Radu EÚ pre výskum. Súhlasíme aj s tvrdením správy Wima Koka, že v rámci priorizácie oblasti vedy, techniky a inovácií je potrebné zvýšiť objem finančných zdrojov pre túto oblasť. V tejto súvislosti ale upozorňujeme, že rovnakú pozornosť je potrebné venovať kvalite týchto výdavkov a ich správneho smerovania do jednotlivých oblastí vedy a techniky. Lisabonská stratégia stanovila cieľ dosiahnuť do roku 2010 objem výdavkov vo výške 3% z HDP v oblasti vedy a techniky, pričom viaceré členské štáty únie sa v súčasnosti pohybujú výrazne pod touto hodnotou. V súvislosti s nevyhnutnosťou financovať oblasť vedy a techniky zdôrazňujeme, že adekvátnu pozornosť je potrebné venovať aj kvalitatívnej stránke financovania vedy. Je potrebne zabezpečiť, aby investované finančné prostriedky reflektovali skutočné potreby a priority vedy a efektívne prispievali k jej rozvoju.  

Slovenská republika vkladá veľké nádeje do 7. rámcového programu pre vedu a výskum. Pri jeho správnej konštrukcii môže prispieť k podstatnému zlepšeniu situácie v oblasti vedy a techniky vo všetkých členských štátoch Európskej únie. Aby 7. rámcový program pre vedu a výskum splnil tento cieľ, bude musieť obsahovať vhodné mechanizmy na to, aby bol schopný v dostatočnej miere podporovať oblasť základného výskumu, bol administratívne menej náročný a zložitý a súčasne bol vhodný aj pre projekty podávané malými a strednými podnikmi. 

SR preferuje rovnovážny prístup k zdrojom s cieľom zníženia vedeckého a technologického rozdielu medzi členskými štátmi EÚ. Nevyvážené rozdelenie finančných prostriedkov v rámci kapitoly 1a môže viesť k zlyhaniu plnenia Lisabonských cieľov.

Súčasne v súvislosti s možnosťou financovania oblasti vedy a techniky upozorňujeme na špecifický problém nových členských štátov Európskej únie, ktorým je nedostatočná úroveň vedecko-výskumnej technickej infraštruktúry, bez ktorej nie je možné realizovať výskum na úrovni excelentnosti. Tomuto problému je potrebné venovať zvýšenú pozornosť tak v jednotlivých členských štátoch, ktorých sa to týka, ako aj na úrovni Európskej únie. Vítame možnosť riešenia tohto problému z oblasti štrukturálnych fondov v rámci Finančnej perspektívy na roky 2007 – 2013. 

V súvislosti s problematikou vedy, techniky a inovácií zdôrazňujeme dôležitosť oblasti transferu technológii a poznatkov do praxe. Správa Wima Koka sa odvoláva na európsku tradíciu priemyselného rastu a produktivity už od čias industrializácie. V časoch vysokej závislosti vývoja od výroby boli tieto dve súčasti efektívne synchronizované so zameraním na zisk, ktorý stelesňoval pragmatické/praktické zhodnotenie inovácií.

Získaním finančnej autonómie vedy a techniky od výroby (univerzity a výskumné ústavy) sa táto koordinácia prerušila a stratila sa efektivita. V mnohých prípadoch sa stáva, že je výskum samoúčelný a jeho výsledky nemajú žiaden reálny vplyv na ekonomickú realitu. Prenos poznania získaného výskumom a vývojom do praxe je jedným z najdôležitejších aspektov vplyvu výskumu na ekonomiku štátu. Preto technologický transfer (transfer poznatkov, technológií alebo know-how) z akademického prostredia do praxe musí byť podporovaný legislatívnym rámcom a finančnými stimulmi tak z verejného ako aj súkromného sektora. Existuje celý rad nástrojov, ktoré je možné použiť v tejto oblasti. Ako príklad uvádzame dva z možných nástrojov:
-	fond na podporu mobilitnej schémy medzi akademickou a hospodárskou sférou, ktorý by refundoval krátkodobé pobyty pracovníkov z výskumu v priemyselných podnikoch a naopak;
-	vytvoriť technologickú platformu – finančnú schému pre iniciovanie prepojenia podnikateľských subjektov, výskumníkov a štátnej administratívy (zákony, normy) v oblastiach, kde už v súčasnosti existuje dostatočná akademická kapacita a kde je zároveň najväčší potenciál pre aplikáciu vo forme inovačných postupov v praxi.

Niektoré členské štáty únie v tejto oblasti dosahujú excelentné výsledky. V záujme rozšírenia už osvedčených postupov v tejto oblasti by sa mala z európskej úrovne akcentovať nevyhnutnosť zlepšenia otvorenej metódy koordinácie, výmeny skúsenosti a používania inštitútu „najlepšej praxe“.

Transfer poznatkov a technológii do praxe je kľúčom k návratnosti vynaložených prostriedkov, i k využitiu poznatkov. Dlho bol, a asi ešte aj bude komplikovanejším miestom v celom segment výskumu a inovácií a je mu potrebné venovať zvýšenú pozornosť. Tí, ktorí ho zvládnu zvyčajne zaznamenajú veľmi výrazný rozvoj. Európska konferencia venovaná úlohe univerzít v znalostnej Európe (The Europe of Knowledge 2020), organizovanou Európskou komisiou v apríli 2004 v Liege, označila transfer poznatkov za tretie hlavné poslanie univerzít (popri vzdelávaní a vedeckom výskume). 

Členské štáty by mali viac pozornosti venovať implementácii Akčného plánu eEurope 2005, aby využili v plnej miere výhody a prínos informačných a telekomunikačných technológií. Potreba dosiahnuť lepší pokrok existuje najmä v oblasti elektronickej vlády. Členské štáty taktiež musia zlepšiť dostupnosť širokopásmového internetu minimálne o 50% do roku 2010.

Oblasť informačnej spoločnosti je jednou z priorít vlády Slovenskej republiky. Súhlasíme s tým, že výrazný pokrok v tejto oblasti bude mať želaný pozitívny efekt na rozvoj európskej ekonomiky.  Súčasne sa domnievame sa, že tento projekt by sa mal preferovať v súvislosti s egramotnosťou. Nemožno totiž očakávať významné prínosy z rozšírenia komunikačných technológii dovtedy, pokiaľ ich ľudia, ktorým majú tieto technológie pomôcť, nevedia využívať. 

V prípade európskeho patentu nastal čas, keď sa rada musí rozhodnúť – buď ho prijať, alebo definitívne zamietnuť. V prípade tejto mimoriadne dôležitej legislatívnej normy je potrebné dosiahnuť dohodu ešte pred nasledujúcim jarným summitom Európskej rady, resp. najneskôr počas summitu.

Ďalším výrazným krokom v prospech súkromných investícií do vývoja a výskumu je právne zabezpečenie vlastníckych práv na patenty a vynálezy aj prijatím inštitútu Európskeho patentu, ktorý by mal tento proces výrazne zjednodušiť. Výzva Európskej rade prijať alebo odmietnuť tento inštitút v správe Wima Koka je preto na mieste.

Oblasť vnútorného trhu 

Začiatkom roku 2005 by mala Európska komisia vypracovať plný zoznam smerníc z oblasti vnútorného trhu, v ktorých prípade mešká národná aproximácia v niektorom z 25 členských štátov; zoznam štátov by mal tvoriť prílohu záverov jarného summitu Európskej rady, pričom by mal byť roztriedený podľa členských štátov od najlepších až po najhoršie.

V súvislosti s vyššie uvedeným hodnotením by mal jarný summit Európskej rady určiť finálny konečný termín pre omeškanú transpozíciu.

Oblasť vnútorného trhu Európskej únie je prakticky jedinou oblasťou zo všetkých lisabonských priorít, kde môže mať Európska komisia silné právomoci a môže vyvinúť na jednotlivé členské štáty potrebný tlak. Vyššie uvedené odporúčanie predpokladá verejné pranierovanie členských štátov únie, ktoré dosahujú zlé výsledky v oblasti aproximácie legislatívy vnútorného trhu do svojich právnych poriadkov. Aj napriek tomu, že v praxi môže ísť o citlivý nástroj z politického hľadiska, v zásade s týmto odporúčaním súhlasíme a podporujeme ho. V prípade jeho správnej realizácie a zdôrazňovania, že omeškaná aproximácia v konkrétnom členskom štáte nie je len vnútorným problémom daného štátu, ale brzdou pre ekonomický rozvoj celej únie, nepochybne vytvorí tlak na jednotlivé členské štáty. V prípade, že Európska komisia prijme vyššie uvedené odporúčanie, bude potrebné, aby sa monitorovanie realizovalo pravidelne – napr. 2x ročne.

Správa Wima Koka naznačuje, že harmonizácia daní z príjmu právnických osôb by výrazne znížila administratívnu záťaž firiem, ktoré pôsobia vo viacerých členských štátoch, a preto by mala byť bez odkladu odsúhlasená v zhode s nedávnym návrhom Komisie. Slovensko odmieta harmonizáciu v tejto oblasti, pretože by tento zásah narušil základné východiská a zámery makroekonomickej i fiškálnej politiky SR. 

Európsky parlament a Európska rada by sa mali dohodnúť na finálnom znení smernice pre služby na vnútornom trhu do konca roku 2005.

Slovenská republika vo svojej oficiálnej pozícii na jarný summit Európskej rady, ktorý sa konal v marci 2004, deklarovala podporu pokračovaniu budovania skutočného vnútorného trhu v Európskej únie. V tejto súvislosti súhlasíme s tým, že vzhľadom na dôležitosť sektora služieb v kontexte vnútorného trhu je potrebné, aby sa rokovania o smernici pre služby na vnútornom trhu neúmerne nepredlžovali a bola prijatá v najskoršom možnom termíne. 

Správa Wima Koka v tejto časti veľmi správne poukazuje aj na existujúce skryté bariéry, ktoré bránia skutočnému voľnému pohybu tovarov v rámci vnútorného trhu. V tejto súvislosti súhlasíme s tým, aby Európska komisia v roku 2005 vypracovala správu o existencii takýchto bariér v jednotlivých členských štátoch, v ktorej by vyzvala konkrétne štáty na ich odstránenie. Takýto dokument v prípade jeho zverejnenia by súčasne predstavoval nástroj na vytvorenie efektívneho tlaku na príslušné členské štáty – podobne, ako verejné pranierovanie v prípade meškania s aproximáciou legislatívy v oblasti vnútorného trhu. Súčasne odporúčame, aby bol takýto dokument vypracovávaný Európskou komisiou pravidelne (raz v priebehu 1 až 2 rokov), až kým sa situácia v tejto oblasti výrazne nezlepší.

Rada by mala prijať zostávajúce legislatívne návrhy z Akčného plánu pre finančné služby pred jarou 2005 a členské štáty by mali transponovať všetku relevantnú európsku legislatívu v tejto oblasti v stanovených termínoch uvedených v predmetných smerniciach. 

Európska komisia by mala vypracovať stratégiu na zníženie bariér pre cezhraničné zúčtovanie a vyrovnanie obchodov pri transakciách s cennými papiermi pred nadchádzajúcim jarným summitom Európskej rady. 

Európska komisia by mala pred koncom roku 2005 prezentovať analýzu a návrhy na opatrenia na využitie potenciálu integrácie maloobchodných finančných trhov.“

Európska únia dosiahla v minulých rokoch dobrý pokrok v oblasti integrácie trhu s finančnými službami. V tejto súvislosti podporujeme urýchlenú realizáciu zostávajúcich krokov. Správa Wima Koka v tejto oblasti veľmi správne poukazuje na širšiu súvislosť integrácie trhov s finančnými službami – ako je zlepšenie prístupu k finančným zdrojom pre malé a stredné podniky s vysokým inovatívnym a výskumným potenciálom; alebo zlepšenie prístupu k finančným prostriedkom pre domácnosti určených na zabezpečenie bývania, čo by malo pozitívny efekt v oblasti mobility pracovných síl.

V závere tejto časti sa správa Wima Koka veľmi správne venuje aj infraštruktúre jednotného trhu Európskej únie, ktorú je potrebné vzhľadom na poslednú vlnu rozšírenia únie vo viacerých prípadoch dobudovať. Oceňujeme existenciu tzv. „Quick Start programu“, ktorý je zameraný na financovanie prioritných infraštrukturálnych projektov v rámci rozšírenej Európskej únie. V tejto súvislosti považujeme za dôležitú možnosť priebežného dopĺňania prioritných projektov z tejto oblasti do existujúceho zoznamu – napr. z oblasti informačnej spoločnosti.

Oblasť podnikateľského prostredia

Európska komisia by mala pokračovať vo vývoji svojich nástrojov na analyzovanie dopadu legislatívnych návrhov  s cieľom lepšieho zohľadnenia  aspektov konkurencieschopnosti  pri trvalo udržateľnom rozvoji.

Európska komisia a členské štáty by sa mali pred jarou 2005 dohodnúť na spoločnej definícii „administratívnej záťaže“. Súčasne EK a aj členské štáty musia zrealizovať analýzu svojho legislatívneho prostredia s cieľom znížiť administratívnu záťaž do júla 2005, indikovať ako a do akej miery idú túto záťaž znížiť v prioritných sektoroch.

Oceňujeme, že sa správa Wima Koka výraznejším spôsobom venuje iniciatíve štyroch predsedníctiev (Írsko, Holandsko, Luxembursko a Veľká Británia), zameranej na zlepšenie regulačného rámca, ktorý existuje v rámci Európskej únie. Slovenská republika už viackrát oficiálne podporila túto iniciatívu, ktorú považuje za jednu z kľúčových priorít Európskej únie v kontexte Lisabonskej stratégie. Uvedená iniciatíva doteraz existovala v podstate výhradne len na úrovni Európskej únie a vo väčšej miere sa jej venovali najmä vyššie uvedené 4 členské štáty Európskej únie. V záujme dosiahnutia úspechu uvedenej iniciatívy je potrebné a nevyhnutné rozšíriť ju do všetkých členských štátov. V tejto súvislosti zdôrazňujeme, že musí ísť o proces neustály a dlhodobý a kvalita predpisov ovplyvňujúcich oblasť konkurencieschopnosti a trvaloudržateľného rozvoja musí byť stálou prioritou tak na úrovni Európskej únie, ako aj na úrovni jednotlivých členských štátov únie.

Členské štáty musia výrazne znížiť čas, námahu a náklady potrebné na začatie podnikania v termíne do konca roku 2005. Základným cieľom musí byť priblíženie sa k priemernému stavu v troch najlepších členských štátov v tejto oblasti. Silne odporúčané je aj zriadenie možnosti „jedno miesto pre začatie podnikania“ pre celú úniu.

S odporúčaním správy Wima Koka, ktoré sa týka zníženia času, námahy a nákladov potrebných na začatie podnikania, súhlasíme bez výhrad. Pri vytváraní priaznivého prostredia na podnikanie je okrem znižovania administratívnej záťaže a vytvorenia inštitútu „jedno miesto na začatie podnikania“ dôležité aj zvyšovanie podnikateľského vedomia v spoločnosti – predovšetkým u mladej generácie. Slovenská republika patrí medzi najlepšie členské štáty únie v oblasti hodnotenia percenta mladých (20 až 24 ročných) ľudí, ktorí dosiahli úplné stredoškolské vzdelanie, ale štatistické údaje o nezamestnanosti práve v tejto skupine obyvateľov sú jedny z najvyšších v EÚ. Treba sa preto sústrediť na využitie vzdelanostnej úrovne v regiónoch s relatívne vysokou nezamestnanosťou na kompetencie v oblasti podnikania. Jedným z možných riešení takejto situácie môže byť podpora rozvoja podnikateľských zručností možno už od posledných tried základných škôl a na všetkých typoch sekundárneho vzdelávania s dôrazom na praktické zručnosti a proces podnikania ako takého. Školy by využívaním prostriedkov Európskeho sociálneho fondu a iných stimulačných mechanizmov mohli nadviazať spoluprácu s malými a strednými podnikmi a zaviesť do učebných osnov povinné praxe v týchto podnikoch aj pre stredné školy a gymnáziá. Zabezpečí to okrem zvýšenia podnikateľských zručností aj lepšiu orientáciu mladého človeka na trhu práce a uľahčí výber ďalšieho vzdelávania.

V závere tejto časti sa správa Wima Koka venuje dostupnosti rizikového kapitálu pre začínajúce podniky a sektor malých a stredných podnikov, avšak nebolo tu sformulované žiadne odporúčanie. Sme toho názoru, že Európska únia by mala venovať zvýšenú pozornosť tejto oblasti a navrhujeme, aby  na úrovni Európskej únie pokračovali aktivity v tejto oblasti, ktoré začali vypracovaním Akčného plánu rizikového kapitálu. Aj napriek istému pokroku je trh s rizikovým kapitálom v Európe pomerne málo rozvinutý – a vo viacerých členských štátoch sú jeho nástroje využívané len vo veľmi malej miere - čo považujeme za jeden z kľúčových nedostatkov majúci negatívny vplyv na financovanie vedy, výskumu, inovácií a transferu technológií a poznatkov do praxe v Európskej únii.  

Oblasť sociálnej súdržnosti

Členské štáty v úzkej spolupráci so sociálnymi partnermi majú poskytnúť informácie o implementácii odporúčaní, s ktorými súhlasili  v marci 2004 vrátane situácie v oblasti zamestnanosti a udržateľnosti sociálnych systémov tak, aby nadchádzajúci jarný summit  Európskej rady mohol vyhodnotiť pokrok v tejto oblasti. V tejto súvislosti Rada pre sociálne záležitosti by mala pripraviť a koordinovať toto hodnotenie.

Dosahovanie plnej zamestnanosti je nutné zasadiť do konceptu flexibilného trhu práce, ktorý na jednej strane disponuje rozvinutou, mobilnou a kvalifikovanou pracovnou silou a na strane druhej flexibilnými zamestnávateľmi so schopnosťou vytvárať pružné pracovné podmienky a zabezpečovať rovnováhu medzi pracovným a rodinným životom.

V tomto zmysle je potrebné prijímať len také regulácie, ktoré povedú k vytváraniu nových pracovných miest, odstránia prekážky v zamestnávaní a neprispejú k nepružnosti trhu práce, a naopak zvážiť relevantnosť takých úprav, ktoré zakladajú bariéry v pohybe na trhu práce v rámci členských štátov Európskej únie

Oblasť sociálnej súdržnosti považuje Slovenská republika za jeden z troch hlavných pilierov Lisabonskej stratégie (spolu s ekonomickou a environmentálnou dimenziou) a plne súhlasíme s tým, že je potrebné jej venovať maximálnu pozornosť. Špeciálnym problémom v tejto oblasti je otázka starnutia obyvateľstva a udržateľnosti sociálnych systémov.   

Vyššie uvedené odporúčanie zakladá povinnosť pre členské štáty vypracovať správy o implementácií odporúčaní. V zásade nenamietame voči uvedenému odporúčaniu, avšak opätovne zdôrazňujeme, že nie je liekom pre oblasť implementácie Lisabonskej stratégie ukladať členským štátom povinnosti na vypracovávanie dodatočných monitorovacích a informačných správ. Celý systém monitorovania a informovania by mal byť prehľadný a jednoduchý a súčasne účelný a zbytočne nezaťažujúci administratívy jednotlivých členských štátov únie.

Súhlasíme aj s tým, že je potrebné venovať zvýšenú pozornosť politike tzv. aktívneho starnutia. Avšak jej realizácia je potrebné vnímať s širšom kontexte demografických zmien.  Sme toho názoru, že je potrebné túto oblasť riešiť aj aktívnejším prístupom a cielenými opatreniami v oblasti starnutia obyvateľstva. V budúcnosti bude potrebné venovať oveľa väčšiu pozornosť problematike rodín s deťmi a vytvoriť také prostredie a implementovať také nástroje, ktoré budú mať v dostatočnej miere pozitívny vplyv na zvýšenie natality európskej populácie. V tejto súvislosti vyslovujeme plnú podporu tvrdeniu v tejto časti správy, ktoré hovorí o potrebe lepšieho zladenia rodinného a pracovného života – tento aspekt sociálnej agendy musí byť jednou z priorít Európskej únie v tejto oblasti.

Ak chce byť EÚ dlhodobo konkurencieschopná a udržať si vysoký štandard životnej úrovne a vysokú úroveň sociálneho zabezpečenia, nemôže ísť takou cestou, že v súčasnej medzinárodnej konkurencii najmä zo strany rozvojových krajín sa im bude snažiť konkurovať tak, že bude znižovať cenu pracovnej sily a úroveň jej sociálneho zabezpečenia. Podporujeme systém európskeho sociálneho modelu, avšak je potrebné poznamenať, že vo svojej súčasnej podobe je bez realizácie potrebných reforiem dlhodobo neudržateľný. Európska únia si musí udržať technologickú prevahu. To znamená, že sa musí plne koncentrovať na výroby s najvyššou pridanou hodnotou, t. j. sústrediť sa na finančné služby, výrobu elektroniky, produkciu vynálezov a patentov, biotechnológie a nanotechnológie a pod.

Členské štáty by mali v úzkej spolupráci so sociálnymi partnermi do konca roku 2005 prijať svoje národné stratégie pre celoživotné vzdelávanie, ktoré by odrážali aktuálnu situáciu, problémy a potreby – rýchlu ekonomickú reštrukturalizáciu, zvýšenie participácie trhu práce v tejto oblasti, zníženie miery nezamestnanosti a umožnenie ľuďom pracovať dlhšie.

Oblasť celoživotného vzdelávania je plne v súlade s prioritou Lisabonskej stratégie – súhlasíme s vyššie uvedeným odporúčaním. V tejto súvislosti poznamenávame, že Slovenská republika už vypracovala svoju vlastnú národnú stratégiu celoživotného vzdelávania, ktorá bola schválená vládou SR začiatkom roku 2004. Väčšiu pozornosť bude potrebné venovať otázke neformálneho vzdelávania – tzn. nadobúdania poznatkov vyplývajúcich zo samoštúdia a výkonu danej praxe a vybudovať mechanizmus, ktorý bude neformálne vzdelávania jedinca akceptovať v rámci celej Európskej únie.

Členské štáty by mali do roku 2006 vypracovať vyčerpávajúce a obsiahle národné stratégie pre aktívne starnutie. Stratégia v tejto oblasti si vyžaduje radikálnu zmenu prístupu z politického a kultúrneho od tendencie skorého odchodu do dôchodku smerom k trom základným líniám: poskytnutie vhodných legislatívnych a finančných stimulov pre zamestnancov pracovať dlhšie a pre zamestnávateľov zamestnávať a udržať starších zamestnancov; zvýšená participácia na celoživotnom vzdelávaní pre všetky vekové kategórie so špeciálnym dôrazom na nízkokvalifikovaných a starších zamestnancov; a zlepšenie pracovných podmienok a kvality práce.

Súhlasíme s vyššie uvedeným odporúčaním. Pre upresnenia nášho stanoviska upozorňujeme, že celoživotné vzdelávanie je potrebné preniesť z akademického prostredia na pracovisko (predovšetkým pre starších zamestnancov), ktoré je známe a nepôsobí stresujúco a využívať prednosti neformálneho vzdelávania. Študijné programy celoživotného vzdelávania sa musia nastaviť nie na možnosti a ľudský potenciál vzdelávacej inštitúcie, ale na potreby prijímateľa tejto služby. V súčasnosti na Slovensku využívajú tento systém vzdelávania prevažne veľkí zamestnávatelia.

Dosiahnuť vysokú zamestnateľnosť starších zamestnancov ako aj schopnosť znovu sa zamestnať znamená podporovať a vytvárať možnosti neustáleho zvyšovania kvalifikácie prostredníctvom kurzov a školení v rámci celoživotného vzdelávania. Väčší dôraz je potrebné klásť na dostupnosť dovzdelávania ako na ochranné opatrenia vo forme právnych a finančných stimulov pre zamestnávateľov. Právne a finančné stimuly pre zamestnávateľov by mali byť nahradené refundáciou výdavkov pracovníka spojených so vzdelávaním.

Oblasť životného prostredia

Európska komisia, Európska rada a Európsky parlament by mali podporovať rozvoj a rozšírenie eko-inovácií a stavať na existujúcom európskom vodcovstve na kľúčových eko-priemyselných trhoch.

V rámci nadchádzajúceho jarného summitu Európskej rady by Európska komisia mala informovať o celkovom pokroku v oblasti Akčného plánu pre environmentálne technológie. Členské štáty by mali určiť harmonogram pre implementáciu opatrní Akčného plánu pre environmentálne technológie, identifikovať konkrétne opatrenia a termíny ich splnenia so špeciálnym dôrazom na ich vedeckovýskumnú dimenziu (technologické platformy) a podporu malých a stredných podnikov (rizikový kapitál) a odstránenia cenových deformácií prostredníctvom zrušenia škodlivých dotácií.

S vyššie uvedeným odporúčaním súhlasíme bez výhrad. Sme toho istého názoru, že problematiku eko-inovácií a ochrany životného prostredia je potrebné brať ako konkurenčnú výhodu Európskej únie a stavať na nej ďalej. Súčasne taktiež bez výhrad podporujeme potrebu existencie väčšieho dôrazu na vedeckovýskumnú dimenziu tejto oblasti.

Národné a lokálne administratívy by mali vypracovať akčné plány na „zelené“ verejné obstarávanie do konca roku 2006 so špeciálnym dôrazom na obnoviteľné zdroje energie a nové typy palív pre vozidlá. Európska komisia by mala podporovať v tejto oblasti rozšírenie „dobrej praxe“ medzi členskými štátmi.

V zásade súhlasíme s vyššie uvedeným odporúčaním, avšak považujeme za potrebné túto myšlienku pre jej prenesením do praxe bližšie špecifikovať a konkretizovať spôsob jej implementácie. Problematika verejného obstarávania, obnoviteľných zdrojov a palív predstavuje osobitnú problematiku a takáto formulácia neposkytuje jasné usmernenie, o aké akčné plány by malo ísť.

V súvislosti s environmentálnou dimenziou Lisabonskej stratégie správa Wima Koka neobsahuje definovanie presnej väzby medzi Lisabonskou stratégiou a Európskou stratégiou pre trvalo udržateľný rozvoj. Súčasne sa v správe  na rôznych miestach používajú pojmy, ako je trvalo udržateľný rast a trvalo udržateľný rozvoj, čo nepokladáme za identické pojmy po obsahovej stránke. Pojem trvalo udržateľný rast podľa nášho názoru pokrýva len oblasť ekonomického rastu a abstrahuje od sociálneho a environmentálneho piliera Lisabonskej stratégie. Pojem trvalo udržateľný rozvoj považujeme za pojem, ktorý zohľadňuje všetky tri uvedené dimenzia rozvoja – ekonomickú, sociálnu a environmentálnu. V rámci strednodobého hodnotenia Lisabonskej stratégie bude potrebné presne zodpovedať otázku, aký je presný vzťah medzi uvedenými dvoma stratégiami, ktoré sa vo viacerých aspektoch prelínajú. Je potrebné, aby Európska únia mala obe tieto stratégie a aby existovali paralelne vedľa seba? Je Lisabonská stratégia strednodobého charakteru a Európska stratégia trvalo udržateľného rozvoja dlhodobým strategickým smerovaním pre Európu? Tieto otázky je potrebné zodpovedať v rámci nadchádzajúceho jarného summitu.  

III.	Riadenie Lisabonskej stratégie 

Nadchádzajúci jarný summit Európskej rady by mal revitalizovať Lisabonskú stratégiu. Musí vyslať správny signál pre národné vlády a občanov, ktorí by sa mali podieľať na jej implementácii. Európska rada musí zabezpečiť, aby venovala agende Lisabonskej stratégie dostatočný časový priestor a pozornosť pri hodnotení pokroku.

Skupina na vysokej úrovni odporúča únii a členským štátom sústrediť sa na rast a zamestnanosť v záujme podchytenia sociálnej súdržnosti a udržateľného rozvoja.

Prezident Európskej komisie musí sústrediť svoj mandát na posun implementácie Lisabonskej stratégie smerom dopredu.

Slovenská republika plne podporuje vyššie uvedené odporúčanie. V tejto súvislosti ešte raz zdôrazňujeme, že Európska rada sa musí Lisabonskej stratégii venovať častejšie, ako len raz ročne na jarnom summite a odporúčame zvážiť možnosť konania obdobných jesenných summitov venovaných len Lisabonskej stratégii. Súhlasíme taktiež s odporúčaním, aby sa pri rešpektovaní zásad trvalo udržateľného rozvoja únia a jej členské štáty sústredili na oblasť rastu a zamestnanosti. Vítame zámer prezidenta Európskej komisie sústrediť svoj mandát na zlepšenie implementácie Lisabonskej stratégie.  

Nadchádzajúci jarný summit Európskej rady by mal indikovať, aký pokrok nastal v oblasti zriaďovania „partnerstiev pre reformu“, na ktoré boli členské štáty prostredníctvom záverov posledného jarného summitu Európskej rady vyzvané; t. j. zahrnúť do celého reformného procesu občanov, sociálnych partnerov, verejné inštitúcie a ostatné relevantné subjekty.

Súhlasíme, že ústredným bodom implementácie Lisabonskej stratégie by mala byť existencia partnerstiev pre reformu. Súčasne poznamenávame, že Slovenská republika v rámci vytvárania celospoločenskej diskusie o Lisabonskej stratégie začala všetky zásadné materiály venované Lisabonskej stratégií konzultovať s celou škálou sociálnych partnerov a relevantných inštitúcií na regionálnej úrovni.

Jednotlivé členské štáty by mali do konca roku 2005 vypracovať národné akčné programy, pričom ich obsah by mal byť predmetom diskusie s národnými parlamentmi a sociálnymi partnermi.

Vypracovanie Národných Lisabonských stratégií bolo jedným zo základných odporúčaní Príspevku Slovenskej republike skupine Wima Koka. Slovenská republika v tomto Európsku úniu predbehla a v súčasnosti už má vypracovaný materiál „Návrh stratégie rozvoja konkurencieschopnosti Slovenska do roku 2010 – Lisabonská stratégia pre Slovensko“,  ktorý je v súčasnosti predmetom širokej verejnej diskusie a vláda SR by ho mala schváliť v mesiaci január 2005.

Nadchádzajúci jarný summit by mal vyzvať Radu EÚ, aby prijala aktuálne Usmernenia pre hospodársku politiku (Broad Economic Policy Guidelines) a Usmernenia pre zamestnanosť, pričom tieto dokumenty musia plne reflektovať prioritné ciele – rast a zamestnanosť. Súčasne musia pokrývať obdobie 4 rokov a tým pokrývať 2 dvojročné národné cykly v tejto oblasti, aby bolo zabezpečené, že oba nástroje sú koherentné a vnútorne konzistentné.

Oba dokumenty považujeme za strategické a dôležité pre oblasť ekonomických reforiem v Európskej únii. Avšak považujeme za mimoriadne dôležité, aby bol vymedzený ich presný vzťah k samotnej Lisabonskej stratégii a následne, v prípade, že jednotlivé členské štáty únie pristúpia k vypracovaniu národných Lisabonských stratégií, aj presný vzťah medzi týmito dokumentmi.

Európsky parlament by mal vytvoriť stály výbor pre Lisabonskú stratégiu pre rast a zamestnanosť.

Slovenská republika súhlasí s tým, aby bol Európsky parlament súčasťou tlaku z európskej úrovne na implementáciu Lisabonskej stratégie. 

Rozpočet Európskej únie by mal byť  tak, ako to je len možné, zmenený, aby čo v najväčšej možnej miere reflektoval lisabonské priority. Časťou tejto zmeny by mohla byť analýza možného zavedenia rozpočtových stimulov na povzbudenie členských štátov pri implementovaní lisabonských cieľov.

Slovenská republika víta vyššie uvedené odporúčanie, avšak považuje ho za nedostatočné z hľadiska jeho konkrétnosti a adresnosti. Lisabonská stratégia ako nástroj na hospodársky rozvoj Európskej únie musí byť adekvátne reflektovaný aj v rozpočte Európskej únie. Spôsob, akým sa tento cieľ dosiahne, je zatiaľ predmetom diskusií v rámci rokovaní o Finančnej perspektíve na roky 2007 - 2013, pričom názory jednotlivých členských štátov Európskej únie sa rôznia. V tejto súvislosti zdôrazňujeme, že ciele Lisabonskej stratégie sú spoločné a pritom východisková pozícia jednotlivých členských štátov a ich ekonomické problému sú rôzne. Preto musí byť rozpočet Európskej únie stanovený tak, aby bol schopný pomôcť riešiť problémy všetkých 25 členských štátov. Za neudržateľný považujeme napr. stav financovania oblasti vedy a výskumu v únii, keď cca. 70% všetkých finančných prostriedkov získava cca. 5 členských štátov. Pokiaľ tomu bude tak aj v budúcnosti, budeme môcť skonštatovať, že rozpočet Európskej únie nemá vhodné nástroje a mechanizmy na to, aby ponúkol pomoc pri realizácii lisabonských cieľov všetkým členských štátov. 

V prípade, že vyššie uvedené odporúčanie správy Wima Koka, voči ktorému nemáme zásadné výhrady a podporujeme ho, bude prijaté Európskou radou pozitívne, bude potrebné presne zadefinovať, o akú formu „rozpočtových stimulov“ by malo ísť, ako aj zásady pri ich prideľovaní.

Európska komisia by mala vypracovať „výročnú ligovú tabuľku“ pokroku členských štátov v oblasti 14 štrukturálnych indikátorov v takej podobe, aby bola čo najviac zrozumiteľná pre verejnosť. Štáty s dobrými výsledkami by mali byť pochválené a štáty so zlými výsledkami veľmi ostro kritizované.

Plne podporujeme vypracovávanie tzv. ligovej tabuľky a verejného hodnotenia dosiahnutého pokroku pri implementácii Lisabonskej stratégie v jednotlivých členských štátoch Európskej únie. Avšak vyjadrujeme svoj nesúhlas s tým, aby bolo takéto hodnotenie postavené výlučne len na 14 štrukturálnych indikátoroch. Súčasnú podobu indikátorov považujeme za potrebnú upraviť z nasledovných dôvodov:
-	nové členské štáty sú v oblasti ekonomickej výkonnosti v horšej pozícii, ako EÚ –15; keďže ide o 14 kvantitatívnych ekonomických štrukturálnych indikátorov, ktoré vo viacerých prípadoch nehovoria nič o kvalitatívnej stránke daného indikátora, je už dopredu jasné, že na posledných priečkach „ligovej tabuľky“ budú nové členské štáty;
-	súčasne samotné čísla nehovoria nič o tom, aké kvalitatívne opatrenia z oblasti implementácie Lisabonskej stratégie prijal napr. v priebehu posledného roku daný členský štát;
-	jadrom Lisabonskej stratégie sú štrukturálne reformy; je zrejmé, že existuje istá časová medzera medzi ich realizáciou a reálnym dopadom na kvantitatívne ekonomické ukazovatele.

Z vyššie uvedených dôvodov je potrebné zvoliť metodológiu kombinovaného hodnotenia, ktoré bude zrozumiteľné pre verejnosť – t. j. 14 štrukturálnych indikátorov buď doplniť o hodnotenie reálnych opatrení, ktoré daný členský štát v poslednom období uskutočnil, avšak ich reálny dopad na štrukturálne indikátory bude možné pozorovať až v budúcnosti, alebo samotné indikátory preformulovať tak, aby zohľadňovali aj kvalitatívny pokrok členských štátov únie. V prípade, že nebude prijatý takýto prístup, môže hodnotenie len na základe 14 štrukturálnych indikátorov predstavovať istý typ frustrácie pre štáty, ktoré sa snažia realizovať uvedený typ štrukturálnych reforiem.    

Komunikácia a komunikačná stratégie v rámci Európskej komisie by mala byť zrevidovaná a v nevyhnutných prípadoch/oblastiach reformovaná ešte pred nadchádzajúcim jarným summitom Európskej rady spĺňala tie najprísnejšie kritériá.

V kontexte celého súboru strategických cieľov a priorít je zrejmé, že výsledkom Lisabonskej stratégie má byť podstatné zvýšenie konkurencieschopnosti EÚ, ktorá sa premietne do udržateľného rozvoja spoločnosti a zvýšenej kvality života európskych občanov. Práve zvýšenie blahobytu a kvality života našich občanov musí byť základným a konkrétnym výsledkom realizácie lisabonskej reformnej agendy a v tomto zmysle musí byť Lisabonská stratégia predstavená verejnosti. Súčasný spôsob komunikačnej stratégie v tejto oblasti považujeme za neuspokojivý. Z toho dôvodu plne podporujeme uvedené záverečné odporúčanie správy skupiny Wima Koka.