Návrh

Stratégie PODPORY RASTU ZAMESTNANOSTI PROSTREDNÍCTVOM ZMIEN SOCIÁLNEHO SYSTÉMU a trhu práce

1. Úvod

Slovensko a jeho obyvatelia už niekoľko rokov považujú za najvýznamnejšie spoločenské problémy otázky zamestnanosti a chudoby. Naša krajina má v súčasnosti málo pracujúcich a veľa nepracujúcich. Rodiny, v ktorých nikto nepracuje, sa najčastejšie prepadajú do pasce chudoby, z ktorej ťažko unikajú aj ďalšie generácie. Na chudobu a nízku zamestnanosť však nie sme, napriek rôznym pesimistickým predpovediam, odsúdení a prioritou súčasnej vlády je prehĺbiť trend rastu zamestnanosti, ktorý naštartoval v rokoch 2001 a 2002. 

Rast zamestnanosti na Slovensku závisí od občanov SR a slovenskej hospodárskej politiky. Naša ekonomika je síce vysoko obchodne aj finančne otvorená a preto jej úspech často krátkodobo závisí skôr na vonkajších faktoroch. Zo stredno- a dlhodobého hľadiska je však hospodársky úspech vrátane vývoja zamestnanosti otázkou najmä vnútorných reforiem a z nich vyplývajúcej produktívnej sily ekonomiky a fungujúceho súkromného sektora. 

Pre tvorbu pracovných príležitostí a znižovanie chudoby je dôležitý celkový stav ekonomiky v krajine, nie je to však jediná podmienka a ani záruka zvyšovania zamestnanosti a obmedzovania chudoby. Dôležitým faktorom je okrem motivačných aspektov sociálnej politiky aj pružnosť trhu práce, teda schopnosť zamestnávateľov a pracovnej sily prispôsobovať sa a pružne reagovať na ekonomické a sociálne zmeny. Pri správnej hospodárskej politike neexistuje obmedzený objem práce ani odsúdenosť krajiny na vysokú nezamestnanosť. 

Trh práce Slovenska trpí v súčasnosti viacerými vážnymi problémami, ktoré prispievajú k vysokej miere nezamestnanosti a nízkej zamestnanosti. Slovensko má veľmi vysoký podiel dlhodobo nezamestnaných a veľmi vysoký podiel nízko kvalifikovaných jednotlivcov na nezamestnanosti. Pracovná sila je málo mobilná, najmä medzi jednotlivými krajmi. Trh práce je nepružný, nereaguje adekvátne na zmeny v spoločnosti, pričom pružnosť chýba ako na strane ponuky tak aj na strane dopytu po práci. Zdanenie práce je extrémne vysoké vďaka celkovo pomerne vysokej miere zdanenia a relatívnemu dôrazu práve na zdanenie práce.

Sociálny systém je po desiatkach čiastkových zmien bez filozofie a predstavuje pre chudobných a nezamestnaných pascu. Zneužívanie sociálneho systému je častým javom, pričom neexistujú účinné prostriedky na identifikovanie zneužívateľov a postihy voči nim. Aktívna politika trhu práce a aktivačné opatrenia voči nezamestnaným sú nákladné a ich účinnosť a efektívnosť je veľmi otázna. Štátna správa v oblasti sociálnych vecí a verejné služby zamestnanosti sú štrukturované podľa potrieb administratívy, nie podľa potrieb občanov a trhov práce. V súčasnej podobe nepredstavujú účinný nástroj na riešenie sociálnych problémov a na rast zamestnanosti. 

Tieto faktory prispievajú k prehĺbeniu historickej diferenciácie regiónov. Na jednej strane existujú dlhodobé póly rastu – okresy a kraje s pomerne nízkou a klesajúcou mierou nezamestnanosti. Zároveň sme v iných regiónoch svedkami hlbokej a dlhodobej ekonomickej depresie, ktorá prispieva k vysokej nezamestnanosti a chudobe. Skúsenosť vybraných miest a okresov (napr. Námestovo, Humenné) však ukazuje, že ani tieto oblasti nie sú odsúdené na vysokú nezamestnanosť, ak sa dá priestor a podpora miestnej iniciatíve. 

Na tento vývoj, ku ktorému výraznou mierou prispieva aj súčasná podoba sociálneho systému a štátne zásahy do trhu práce, reaguje predkladaná Stratégia. Predstavuje koncepčný dokument, ktorý vytyčuje strednodobé až dlhodobé smerovanie v sociálnej oblasti, pričom definuje konkrétne opatrenia, ktoré sa súčasná vláda do konca volebného obdobia zaväzuje prijať. Vychádza z presvedčenia, že každá zmysluplná legálna práca je lepšia ako nečinnosť a rast zamestnanosti je najúčinnejším spôsobom boja proti chudobe. Jej dlhodobým cieľom je zmysluplné a udržateľné zníženie chudoby prostredníctvom rastu zamestnanosti a možnosť nájsť si zamestnanie pre všetkých jednotlivcov, ktorí sa skutočne chcú zamestnať. Pri súčasnej miere nezamestnanosti je tento cieľ realistický v horizonte 10 – 15 rokov pri splnení dvoch podmienok – vysokej miery udržateľného hospodárskeho rastu a uskutočnení dôsledných a systematických reforiem v sociálnej oblasti, cieľom ktorých je sociálny systém a trh práce umožňujúci vysokú absorbčnú schopnosť ekonomického rastu. 

Cieľový stav, ktorý má nová Stratégia ambíciu dosiahnuť, predstavuje vytvorenie systému, ktorý motivuje jednotlivcov v produktívnom veku nájsť a udržať si zamestnanie a byť aktívni pri zabezpečovaní svojej sociálnej situácie. Preto bude sociálny systém konštruovaný tak, aby sa konkrétnej rodine alebo jednotlivcovi oplatila viac zmysluplná činnosť ako nečinnosť a aby sa práca či podnikanie vyplatili najviac. Navrhované opatrenia budú založené na motivácii a pohľade do budúcnosti namiesto donútenia a pohľadu do minulosti. 

Štát popritom bude garantovať základné sociálne istoty zakotvené v Ústave SR. Jednotlivci bez zamestnania budú získavať účinnú pomoc pri hľadaní práce alebo pri zvyšovaní svojej zamestnateľnosti. Ponuka lepšie zamestnateľnej  pracovnej sily motivovanej k udržaniu si zamestnania spolu s opatreniami v oblasti daňového a odvodového zaťaženia zvýši motiváciu zamestnávateľov k tvorbe pracovných miest. K tomu prispeje nárokovateľný a rozsiahly systém podpory pre samosprávy a podnikateľov, ktorí sa zapoja do tvorby pracovných miest. Podpora zamestnanosti bude sprevádzaná opatreniami na zvýšenie jej kvality. Získanie zamestnania alebo iná zmysluplná činnosť by mali byť pre chudobných jednotlivcov a rodiny len prvým krokom na ceste k lepšiemu životu. 

Na základe týchto princípov navrhuje Stratégia opatrenia v rámci reformy sociálneho systému a trhu práce, ktoré by mali prispieť k zvyšovaniu zamestnanosti. Prvú skupinu tvoria významné zmeny v oblasti sociálnej pomoci, štátnej sociálnej podpory, pracovno-právnych vzťahov, verejných služieb zamestnanosti a aktívnej politiky trhu práce. V oblasti štátnej sociálnej podpory sa zmení charakter dávok a spôsob ich poskytovania. Širšie zmeny v oblasti rodinnej politiky budú predmetom samostatného koncepčného materiálu v roku 2004. Navrhované reformy sa čiastočne dotknú systému sociálneho poistenia a sociálnych služieb. Konkrétnymi krokmi v uvedených oblastiach budú:
•	Zníženie demotivačných účinkov daňového a odvodového zaťaženia pracovnej sily na tvorbu pracovných miest
•	Posilnenie motivácie jednotlivca nájsť a udržať si zamestnanie
•	Podpora ekonomickej a sociálnej aktivity jednotlivca a jeho zamestnateľnosti 
•	Spružnenie trhu práce 
•	Efektívnejšie zabezpečenie štátnej správy a služieb v oblasti trhu práce a sociálnych vecí
•	Obmedzenie zneužívania sociálneho systému

Ich realizáciu očakávame počas rokov 2003 a 2004 prostredníctvom zmeny existujúcej legislatívy, reformy inštitúcií sociálneho systému, finančné opatrenia s dôrazom na riešenie vysokého daňového a odvodového zaťaženia práce a v neposlednom rade opatrenia zamerané na informovanosť všetkých zainteresovaných.  

Stratégia a jej realizácia musia byť schopné prispôsobiť sa bez deformujúcich zmien meniacim sa finančným možnostiam a vývoju prostredia. Preto je jej realizácie možná s rôznou úrovňou náročnosti pre verejné financie. Premietnutie opatrení navrhovaných v Stratégii do návrhu východísk štátneho rozpočtu na rok 2004 prebieha preto v rámci osobitných rokovaní s Ministerstvom financií SR. Na základe práce na východiskách rozpočtu budú konkretizované parametre nového systému ovplyvňujúce jeho nákladnosť.

Stratégia je previazaná s pripravovanými zmenami v iných oblastiach, najmä s daňovou reformou, dôchodkovou reformou, reformou verejnej správy, reformou sociálnych služieb a sociálnoprávnej ochrany. 

Pri príprave materiálu Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR spolupracovalo najmä s Ministerstvom školstva SR, Ministerstvom financií SR a Ministerstvom výstavby a regionálneho rozvoja SR, s predstaviteľmi odborov sociálnych vecí na okresných úradoch aj s predstaviteľmi okresných úradov práce, so zástupcami obecnej aj regionálnej samosprávy, s expertmi z mimovládnych organizácií. Návrh Stratégie bol konzultovaný s panelom medzinárodných expertov a zohľadňuje skúsenosti viacerých krajín, ktorým sa podarilo dosiahnuť vysokú úroveň zamestnanosti.

 

2. Analýza súčasnej situácie
 
Vývoj na trhu práce v rokoch 1995 – 2001 bol sprevádzaný sústavným poklesom zamestnanosti (s výnimkou roku 1996 keď došlo k medziročnému rastu počtu pracujúcich). Od roku 1997 až do štvrtého štvrťroku 2000 bol každoročne zaznamenaný medziročný úbytok počtu pracujúcich. V roku 2002 vo vývoji zamestnanosti po piatich rokoch poklesu medziročne vzrástol počet pracujúcich. 

Vývoj nezamestnanosti od roku 1995 do konca roku 1998 sa vyznačoval mierne klesajúcim trendom. K zásadnému obratu v raste počtu nezamestnaných došlo v roku 1999 v dôsledku naštartovania oneskorenej reštrukturalizácie bankového sektora a privatizácie prirodzených monopolov. Od roku 1998 do roku 2001 miera nezamestnanosti podľa Výberových zisťovaní pracovných síl vzrástla o 7,4 % percentuálneho bodu a dosiahla úroveň 19,2 %. Miera nezamestnanosti v SR je viac ako dvojnásobne vyššia v porovnaní s priemerom v EÚ, ktorý bol v roku 2001 na úrovni 7,4 %. Predbežné údaje z Výberových zisťovaní pracovných síl naznačujú tendenciu poklesu nezamestnanosti v roku 2002 - jej miera v treťom štvrťroku 2002 bola na úrovni 18,2 %. Dynamika rastu nezamestnanosti bola sprevádzaná nárastom jej dlhodobých foriem. 

V sociálnom systéme SR dlhodobo pretrvávala vysoká miera závislosti obyvateľstva na dávkach sociálnej pomoci. Podiel poberateľov dávky sociálnej pomoci spolu so spoločne posudzovanými osobami dlhodobo tvorí cca 10 - 11 % obyvateľov SR s výraznými regionálnymi rozdielmi.

Je možné hovoriť o tendencii narastajúceho počtu poberateľov dávky sociálnej pomoci od roku 1995 do roku 2002 (1995 = 100 %, 2002 = 186,5 %). Za rovnaké obdobie vzrástli výdavky zo 4,7 mld. Sk na 11,4 mld. Sk, t.j. 2,4 krát, čo tvorí v roku 2002 1,08 % HDP. Väčšinu poberateľov tvoria nezamestnané osoby, ich podiel sa od roku 1995 udržuje takmer stabilne na úrovni 90 % až 92 % (rok 2002: 90,4 %).  

Pretrvávajúcu tendenciu závislosti na systéme sociálnej pomoci umožňuje aj súčasná právna úprava, ktorá dovoľuje systém využívať bez časového obmedzenia poskytovania dávok sociálnej pomoci a zabudovania motivačných prvkov k osobnej aktivizácii.

Súbežne s negatívnymi trendmi vo vývoji nezamestnanosti rástli výdavky spojené so sociálnou ochranou nezamestnaných osôb, t.j. výdavky na pasívnu politiku trhu práce a dávky sociálnej pomoci. Za obdobie rokov 1995 až 2001 objem finančných prostriedkov určených na tento účel vzrástol o 144 %. V roku 2001 celková finančná čiastka vynaložená na sociálnu ochranu nezamestnaných osôb dosiahla úroveň 15,234 mld. Sk. Zatiaľ čo v roku 1995 objem finančných prostriedkov vynaložených na dávku sociálnej pomoci predstavoval čiastku 4,058 mld. Sk, v roku 2001 tento objem predstavoval čiastku 10,445 mld. Sk (nárast o 157 %). Výdavky na pasívnu politiku trhu práce (podporu v nezamestnanosti a odvody na dôchodkové, zdravotné a nemocenské poistenie evidovaných nezamestnaných) vzrástli za uvedené obdobie o 119 % a v roku 2001 ich úroveň dosiahla hodnotu 4,789 mld. Sk. Predpokladá sa, že celkový objem výdavkov na sociálnu ochranu nezamestnaných v roku 2002 prekročí sumu 15,168  mld. Sk

Z dôvodu zvýšených výdavkov na pasívnu politiku trhu práce boli značne znížené výdavky na programy aktívnej politiky trhu práce (z 4.3 mld. Sk v 1996 na 0,5 mld. Sk v 1999). Po znížení výšky podpory v nezamestnanosti v roku 1999 a zvýšení financovania APTP zo štátneho rozpočtu sa výdavky na APTP zvýšili, avšak nedosiahli predchádzajúce hodnoty (v 2002 výdavky na APTP predstavovali 2,2 mld. Sk), pričom výsledky programov APTP sú diskutabilné. Analýza Svetovej banky ukázala, že uvedené programy neboli dostatočne vhodne zamerané na cieľové skupiny.

V roku 2000 Národný úrad práce zriadil Garančný fond na účely kompenzácie straty príjmu zamestnancov zrušených podnikov. Pravidlá financovania sú nejasné, keďže nie sú skúsenosti, na základe ktorých by sa určovala primeraná sadzba dane alebo výpočet prostriedkov určených na kompenzácie.

Faktory súčasného vývoja v oblasti zamestnanosti a nezamestnanosti 

Vývoj zamestnanosti za obdobie rokov 1995 až 2001 bol ovplyvnený najmä postupom reštrukturalizácie hospodárstva a tlakom zvýšeného prírastku obyvateľov v produktívnom veku, ktorý za uvedené obdobie predstavoval 6,1 %. Od roku 1996 do roku 2000 úroveň zamestnanosti zaznamenala pokles. Pozitívny obrat v zamestnanosti nastal v roku 2001, keď počet pracujúcich medziročne vzrástol. Oživenie zamestnanosti bolo pravdepodobne výsledkom rastu dopytu po práci stimulovaného znížením daňového zaťaženia podnikateľských subjektov, zjednodušením podmienok zdaňovania pre malých podnikateľov a opatreniami na podporu prílevu priamych zahraničných investícií. 

Odvetvová štruktúra zamestnanosti sa postupne približuje k modelu EÚ. V rokoch 1995 – 2001 došlo k výraznému poklesu zamestnanosti v primárnom sektore v priemere o 33,8 %. K zníženiu zamestnanosti došlo aj v niektorých odvetviach sekundárneho sektora (v priemere o 4,4 %). Zamestnanosť naopak vzrástla v terciárnom sektore (v priemere o 7,3 %). V roku 2001 v primárnom sektore pracovalo 6,2 %, v sekundárnom sektore 37,6 % a v terciárnom sektore 56,2 % z celkového počtu pracujúcich v hospodárstve SR.

V uvedenom období pokračoval pozitívny trend rastu zamestnanosti v súkromnom sektore: podiel pracujúcich v súkromnom sektore sa zvýšil z 56,5 % v roku 1995 na 68,5 % v roku 2001. Súbežne s tým zamestnanosť vo verejnom sektore mala klesajúci trend. 

Nezamestnanosť v SR charakterizuje :
•	alarmujúca nezamestnanosť mladých ľudí. Miera nezamestnanosti vo vekovej skupine do 24 rokov od roku 1995 dynamicky rástla a v roku 2001 s 12,5 percentuálnym bodovým náskokom dosiahla 38,4 %. Nezamestnanosť mladých ľudí v SR je takmer trojnásobne vyššia v porovnaní s priemerom v EÚ. 
•	vysoká nezamestnanosť osôb s nízkou kvalifikáciou. Miera nezamestnanosti osôb so základným vzdelaním, ktorá dosahuje 42,8 %, je štvornásobne vyššia v porovnaní s priemerom v EÚ. Prebiehajúce štrukturálne posuny v dopyte po pracovnej sile smerom k vyššej kvalifikácii tieto rozdiely v ostatnom období ešte zvýrazňujú.
•	pretrvávajúca vysoká dlhodobá nezamestnanosť. Počet dlhodobo nezamestnaných osôb dosiahol úroveň 282 800. Podiel dlhodobo nezamestnaných na celkovom počte nezamestnaných od roku 1995 neklesol pod 50 %, s výnimkou roku 1999. Parametre dlhodobej nezamestnanosti poukazujú na vykryštalizované tvrdé jadro nezamestnaných, ktorí sú nezamestnaní viac ako 2 roky (181 200 osôb v roku 2001). Ich podiel na dlhodobej nezamestnanosti v roku 2001 predstavoval 64,1 %. Výskyt dlhodobej nezamestnanosti je najvyšší u osôb s nízkym stupňom vzdelania. Takmer 70 % dlhodobo nezamestnaných (68,2 %) predstavujú nezamestnaní so základným vzdelaním, vyučení a so stredným vzdelaním bez maturity. 
•	prehlbovanie regionálnych disparít v miere evidovanej nezamestnanosti od roku 1995. Rozdiel medzi najvyššou a najnižšou mierou evidovanej nezamestnanosti na úrovni okresov sa zvýšil takmer o 10 percentuálnych bodov a v roku 2001 dosiahol 31,0%. Na úrovni krajov v roku 2001 boli zaznamenané rozdiely v miere evidovanej nezamestnanosti v rozmedzí 19,2 % . Vývoj miery evidovanej nezamestnanosti v roku 2001 oproti roku 2000 signalizuje spomaľovanie tempa jej rastu na úrovni krajov  (napr. pokles v Bratislavskom, Trenčianskom a Žilinskom kraji). Údaje o miere evidovanej nezamestnanosti za rok 2002 preukazujú tendenciu jej pokračujúceho poklesu. S výnimkou dvoch krajov (Banskobystrického a Prešovského), priemerná miera evidovanej nezamestnanosti v roku 2002 poklesla oproti roku 2001 vo všetkých krajoch SR.

Medzi hlavné určujúce faktory súčasného stavu v oblasti nezamestnanosti možno jednoznačne zaradiť (okrem širších činiteľov súvisiacich s reštrukturalizáciou hospodárstva):

•	rigiditu trhu práce - trh práce je nepružný z hľadiska využívania pružných foriem organizácie práce a pracovného času. Dominujúcou formou zamestnanosti sú pracovné úväzky na plný pracovný čas, absentuje široká paleta flexibilných foriem zamestnanosti známych z vyspelých ekonomík, akými sú zdieľanie pracovného miesta, práca na diaľku, práca na zavolanie. Vo veľmi obmedzenej miere sa využíva inštitút dočasného zamestnávania. Jedným z dôvodov nevyužívania pružných foriem organizácie práce je ich nízke finančné ohodnotenie. Na Slovensku prevláda opačný trend – práca nadčas a ďalšie zamestnanie k plnému pracovnému úväzku. Širšie využívanie pružných foriem organizácie práce by umožnilo včasné reagovanie na rýchle technické a technologické zmeny a zmeny výrobného programu podnikov na strane jednej a na strane druhej by vytvorili diverzifikovanú škálu možností na zamestnanie pre tých účastníkov trhu práce, ktorým „štandardný“ pracovný úväzok nevyhovuje (napr. ženy s malými deťmi, osoby so zmenenou pracovnou schopnosťou, osoby preferujúce sezónnu prácu a pod.).

•	úroveň územnej mobility za prácou, ktorá sa vyznačuje systematicky klesajúcim trendom vývoja a v súčasnosti osciluje na extrémne nízkych hodnotách. Celkový objem vnútornej migrácie podľa údajov Štatistického úradu SR dosiahol v roku 2001 úroveň 76 898 osôb, čo predstavuje 14,8 na 1 000 obyvateľov. Prevládajúcou formou vnútornej migrácie na Slovensku je sťahovanie na kratšie vzdialenosti, t.j. z obce do obce v rámci jedného okresu, ktoré tvorí necelú polovicu z celkového objemu vnútornej migrácie. Sťahovanie v rámci okresov tvorí necelú tretinu a sťahovanie v rámci krajov pätinu z objemu vnútornej migrácie. „Statickosť“ a strnulosť pracovnej sily v dochádzke za prácou nezmenil ani výrazný nedostatok ponuky práce v regiónoch s vysokou mierou nezamestnanosti. Podľa výsledkov prieskumu Výskumného ústavu práce, sociálnych vecí a rodiny nízky sklon k mobilite za prácou paradoxne majú práve nezamestnané osoby s nízkym stupňom vzdelania a dlhodobo nezamestnaní. V postojoch evidovaných nezamestnaných je prítomný značný stupeň rezistencie vo vzťahu k pracovnej mobilite. Vo vedomí nemalej časti nezamestnaných možnosť získania nového pracovného miesta sa nespája s vyššou mierou mobility za prácou a potrebou zmeniť stereotypy mobilitného správania. 

•	slabú mieru prínosu aktívnej politiky trhu práce k znižovaniu nezamestnanosti a zlepšovaniu zamestnateľnosti nezamestnaných. Prostredníctvom programov financovaných zo štátneho rozpočtu (program podpory zamestnávania nezamestnaných na verejno-prospešné práce a program podpory zamestnávania dlhodobo nezamestnaných) sa podarilo krátkodobo zamestnať 41 tis. dlhodobo nezamestnaných a zaktivizovať 15 tis. nezamestnaných mladých ľudí. V rámci dotovaného zamestnávania bolo vytvorených 12 625 pracovných miest. Čistý prínos takto vytvorených miest je však nízky v dôsledku pôsobenia efektu mŕtvej váhy a substitučného efektu. Najväčšou slabinou aktívnej politiky trhu práce v súčasnosti je oblasť rekvalifikácií, ktorá zohráva kľúčovú úlohu v zlepšovaní zamestnateľnosti nezamestnaných. Počet rekvalifikovaných síce mierne vzrástol (v roku 2001 podiel rekvalifikovaných bol 3,5 % z celkového počtu nezamestnaných) v porovnaní s predchádzajúcim obdobím, avšak je stále žalostne nízky práve vzhľadom na rozsah nezamestnanosti v SR a vysoký podiel osôb s nízkym vzdelaním na nezamestnanosti. Nemenej závažným problémom v oblasti rekvalifikácií je ich efektívnosť meraná podielom umiestnených rekvalifikovaných osôb k celkovému počtu rekvalifikovaných v priebehu jedného roka. V sledovanom období tento podiel osciloval na úrovni 20 % až 25 %, čo svedčí o nízkej efektívnosti rekvalifikačných programov.

•	fungovanie verejných služieb zamestnanosti, činnosť ktorých je poznačená vysokou mierou administratívnych úkonov na úkor činností spojených s aktívnym sprostredkovaním zamestnania vrátane poradenstva a individuálneho prístupu k nezamestnaným. Tento fakt dokumentuje skutočnosť, že podiel umiestnených prostredníctvom verejných služieb zamestnanosti z priemerného mesačného počtu evidovaných nezamestnaných v roku 2001 predstavoval len 5,2 %. Podiel zamestnancov prvého kontaktu z celkového počtu zamestnancov okresných úradov práce predstavoval v roku 2001 38,4 % (1 942 zamestnancov, celkový evidenčný počet zamestnancov Národného úradu práce bol 5 059). Na jedného zamestnanca prvého kontaktu pripadá v priemere 268 evidovaných nezamestnaných, čo v porovnaní s medzinárodnými štandardmi sú vysoké hodnoty. Významná časť zamestnancov verejných služieb zamestnanosti je vo funkciách, ktoré nie sú typické pre verejné služby zamestnanosti (spravovanie agendy súvisiacej s výberom poistného a vyplácaním podpory v nezamestnanosti). Činnosť okresných úradov práce a ich databáza nie sú prepojené s databázou sociálnych odborov okresných úradov, čo obmedzuje možnosti monitorovania skutočného záujmu o prácu evidovaných nezamestnaných. Verejné služby zamestnanosti sú ochudobnené o pružné formy sprostredkovania zamestnania, akými sú napr. agentúry dočasného zamestnávania. Absentuje spolupráca a koordinácia medzi verejnými a privátnymi službami zamestnanosti, čo skresľuje celkový obraz o objeme sprostredkovateľských aktivít na trhu práce. 

•	vysokú príspevkovú a odvodovú zaťaženosť. Sadzba príspevkov platených zamestnávateľom a zamestnancom v celkovej výške 50,6 % je jednou z najvyšších v krajinách EÚ a OECD (priemerná celková sadzba sociálnych príspevkov v EÚ je 28,8 % a v OECD 22,3 %). Sadzby dane z príjmov fyzických osôb a príspevkové zaťaženie zapríčiňujú vysoký daňový klin. V dôsledku tohto klinu až 42 % z priemernej hrubej mzdy v roku 2001 sa odvádzalo na sociálne príspevky a priame dane. Vysoké nemzdové náklady na pracovnú silu spolu s vysokým daňovým zaťažením majú neprimeraný dopad na zamestnancov s nízkou kvalifikáciou. Vysoké nemzdové náklady a celoštátne určená minimálna mzda môžu mať neprimeraný dopad na zaostávajúce regióny, ktoré sú zdrojom nízkokvalifikovanej pracovnej sily. Celkové náklady na pracovnú silu v niektorých chudobných regiónoch sú v skutočnosti pomerne vysoké, a často vyššie, ako v regiónoch s nízkou nezamestnanosťou. Zníženie daňového a odvodového zaťaženia pracovnej sily a zvýšenie flexibility trhu práce tak môže viesť nielen k zvýšeniu počtu pracovných možností, ale aj k znižovaniu regionálnych rozdielov v miere nezamestnanosti.

Faktory súčasného vývoja v oblasti sociálnej pomoci a štátnej sociálnej podpory

Štátna sociálna podpora a sociálna pomoc hrajú významnú úlohu pri znižovaní chudoby na Slovensku. Podľa štúdie Svetovej banky by miera chudoby na Slovensku bola v roku 1996 18,6 % namiesto skutočných 10,1 %. Podľa uvedenej štúdie poberateľmi podstatnej časti sociálnych dávok sú ľudia, ktorí nespĺňajú kritérium chudoby, kým približne 20 % chudobných nepoberá žiadne dávky. Uvedená podpora podstatne znižuje motivácie ľudí pracovať a vytvára riziko, že takíto ľudia sa nedostanú z chudoby.

Koncepcia systému sociálnej pomoci vychádza z ústavnej garancie práva všetkých občanov na zabezpečenie základných životných podmienok. Tieto základné životné podmienky neboli doposiaľ bližšie špecifikované na základe vedeckých poznatkov a diskusií. Neexistujú právne dokumenty opierajúce sa o vypracované minimálne štandardy života, akceptovateľné vo vzťahu k životnej úrovni obyvateľstva SR. Určitým spôsobom tento nedostatok supluje zákon o životnom minime. Súčasná koncepcia systému sociálnej pomoci vo svojom počiatku vychádzala z toho, že dávka z tohto systému sa bude poskytovať na prechodné obdobie a umožní osobe v hmotnej núdzi uspokojovať svoje potreby. Nepredpokladala sa dlhodobá závislosť na tomto systéme a ani jej demotivačné účinky pri hľadaní si práce. V procese fungovania systému dávka sociálnej pomoci zmenila v prípade niektorých poberateľov svoju funkciu ako doplnku k príjmu a stala sa náhradou pracovného príjmu.

Nižšiu motiváciu zamestnať sa majú osoby, u ktorých rozdiel medzi výškou čistej mzdy za ponúkanú prácu a dávkou sociálnej pomoci je minimálny. Pre rodiny s nezaopatrenými deťmi poberajúce dávky sociálnej pomoci rovnakú úlohu plní aj systém štátnej sociálnej podpory, ktorý poskytuje najmä rodinné dávky. Práve u tejto skupiny obyvateľstva prichádza k prekrývaniu obidvoch systémov, pričom systém sociálnej podpory supluje v skutočnosti potreby a nároky vyplývajúce z nedostatočného príjmu. V úplnej domácnosti s dvomi deťmi, v ktorej je matka na materskej dovolenke a otec má potenciálny pracovný príjem na úrovni 50 % priemernej mzdy, je rozdiel medzi jeho príjmom, keď pracuje a príjmom, kedy je závislý na sociálnom systéme, cca 1 000 Sk. U zamestnanca v takom istom type domácnosti, ktorého mzda tvorí 70 % priemernej mzdy, je tento rozdiel cca 3 500 Sk, v prípade príjmu na úrovni priemernej mzdy je to cca 6 600 Sk a u zamestnanca s príjmom na úrovni 120 % priemernej mzdy cca 8 600 Sk. Dôležitú úlohu pri rozhodovaní zohrávajú osobné náklady zamestnanca súvisiace s dopravou do zamestnania, stravovaním a ošatením, ktoré môžu motiváciu zamestnať sa podstatne znižovať. 

Výdavky na sociálnu pomoc a sociálnu starostlivosť prudko vzrástli z 7,5 mld. Sk v 1995 na 21 mld. Sk v 2001. Výdavky na zdravotne postihnutých vzrástli na viac ako 400 % a peňažná dávka nezamestnaným rástla od r. 1995 každoročne o takmer 30 %. Prudký rast výdavkov na pomoc občanom so zdravotným postihnutím je obzvlášť zarážajúci, pretože počet osôb s ťažkým zdravotným postihnutím sa výrazne nemení v priebehu krátkych období. Spomedzi rôznych výdavkov súvisiacich so zdravotným postihnutím prudko vzrástli najmä výdavky na motorové vozidlo (kúpa, oprava,...).

Rýchlo rástli aj výdavky na peňažnú pomoc pre nezamestnaných. Ide najmä o nezamestnaných, ktorí vyčerpali podporu v nezamestnanosti (po šiestich mesiacoch poberania), ako aj mladí ľudia, ktorí vstupujú na trh práce (skupina obyvateľstva, ktorá naďalej rastie a ktorá sa vyznačuje najvyššou mierou nezamestnanosti). V období rokov 1995 až 2000 takmer celý nárast počtu poberateľov peňažnej dávok sociálnej pomoci (93 %) bol spôsobený poberateľmi z radov nezamestnaných. Celkový počet poberateľov sociálnej pomoci a osôb na nich závislých bol v roku 2000 približne 12 % populácie.

Jedným z faktorov, ktorý ovplyvňuje kvalitu fungovania systému sociálnej pomoci je aj úroveň personálneho a informačno-technologického zabezpečenia odborov sociálnych vecí, ktoré sú poverené výkonom agendy sociálnej pomoci. Okrem vysokej zaťaženosti zamestnancov (stav k 1. 9. 2001: 270 poberateľov na jedného zamestnanca, Bratislava: 117 a Košice: 716, optimálny počet: 150 klientov) tu negatívne pôsobí aj nízka vybavenosť adekvátnou technikou, obmedzené možnosti výkonu práce v teréne, obavy o osobnú bezpečnosť a malé kompetencie pri kontrole údajov uvádzaných v žiadostiach.

Skupina obyvateľstva závislá na dávkach sociálnej pomoci (v roku 2002: 618 191 osôb) je z hľadiska svojej materiálnej a sociálnej situácie vnútorne diferencovaná, naviac tieto rozdiely sú zvýraznené aj regionálnou príslušnosťou, vekom a vzdelaním. Poberatelia dávok sociálnej pomoci bez väčších úspor, naturálnych príjmov a možností naturálnej spotreby, bez príjmov z nelegálnej práce a pomoci širšej rodiny môžu z dávky uspokojovať základné životné potreby dočasne a iba na veľmi skromnej úrovni. V niektorých prípadoch však poberanie dávky slúži ako doplnok k príjmom z iných zdrojov, ktoré nie sú pri testovaní nároku priznané, a vtedy dochádza k zneužívaniu systému. Táto skutočnosť pôsobí demotivačne, znižuje ochotu a nevyhnutnosť hľadať alebo prijať prácu vo formálnej ekonomike. Demotivačne pôsobí poberanie dávky sociálnej pomoci aj v prípadoch, keď žiadateľ je z hľadiska príjmu testovaný ako samostatne hospodáriaca jednotka (absolventi, osoby žijúce v neformálnych vzťahoch). Demotivačne pôsobia dávky sociálnej pomoci aj u osôb, ktoré nemajú pevne vžité pracovné návyky, majú všeobecne nižší životný štandard a početnejšie rodiny ako je v spoločnosti obvyklé. 

3. Východiská a princípy riešenia

Pri príprave Stratégie sme vychádzali z presvedčenia, že rast zamestnanosti na Slovensku dlhodobo závisí od občanov SR a slovenskej hospodárskej politiky. Naša ekonomika je vysoko obchodne aj finančne otvorená a preto jej úspech často krátkodobo závisí skôr na vonkajších faktoroch. Prudký rast ceny ropy, krach na americkej burze či recesia v Nemecku môžu mať a majú v horizonte roka či dvoch väčší vplyv na rast HDP a zamestnanosť v Slovenskej republike ako menová politika NBS či politika zamestnanosti realizovaná vládou. Zo stredno- a dlhodobého hľadiska je však hospodársky úspech vrátane vývoja zamestnanosti otázkou najmä vnútorných reforiem a úspechov ekonomickej politiky. Tento fakt bude pravdivý aj po vstupe do Európskej únie. Aj keď členstvo v únii znamenalo zatiaľ pre každú členskú krajinu prínos, schopnosť rásť a tvoriť nové pracovné miesta sa medzi jednotlivými štátmi radikálne líšila. Členstvo v EÚ, NATO či OECD nás teda nezbaví možnosti a nevyhnutnosti postarať sa o vlastnú prosperitu vrátane vysokej úrovne zamestnanosti.

Zo skúsenosti iných krajín, ale aj našej vlastnej zároveň vyplýva, že vysoká úroveň hospodárskeho rastu je nevyhnutnou, ale nie postačujúcou podmienok vysokej úrovne zamestnanosti. To, do akej miery sa rast ekonomiky premieta do tvorby a udržania pracovných miest závisí od pružnosti trhu práce, kvalifikácie pracovnej sily, de/motivačnosti sociálneho systému a ďalších faktorov. Ekonomická teória aj prax zároveň dokazujú, že v hospodárstve neexistuje pevne určené množstvo práce, ktoré sa rozdeľuje medzi všetkých pracujúcich. Znižovanie pracovného času či obmedzovanie nadčasov preto nevytvára nové pracovné miesta – naopak, môže ich vzniku brániť, ak posilňuje nepružnosť ekonomiky.
 
Na druhej strane je potrebné zdôrazniť, že pri navrhovaní riešení v rámci reformy sociálneho systému a trhu práce Stratégia vychádza z princípov zakotvených v Ústave SR, medzi ktoré patrí právo jednotlivca v hmotnej núdzi na zabezpečenie základných životných podmienok, právo rodičov, ktorí sa starajú o deti, na pomoc štátu, právo jednotlivca na slobodnú voľbu povolania, na slobodu podnikania, na prácu a na slobodné združovanie v odboroch. 

Zároveň sa Stratégia sa hlási k ekonomickej stratégii EÚ vrátane oblasti zamestnanosti. Ako budúca členská krajina Európskej únie sa Slovenská republika hlási k záverom predsedníctva Európskej Rady prijatým v marci 2000 v Lisabone, kde sa rada dohodla na novom strategickom cieli pre EÚ - stať sa najkonkurencieschopnejšou a dynamickou ekonomikou, schopnou udržateľného ekonomického rastu s početnejšími a lepšími pracovnými príležitosťami a väčšou sociálnou súdržnosťou.  

Stratégia nesmie byť len výslednicou návrhov a názorov prichádzajúcich z rôznych strán, ale musí si zachovať filozofickú jednotu. Pri jej príprave a dopracovaní boli využité široké domáce a medzinárodné konzultácie, ktorých výsledky boli zapracované do Stratégie a odrazia sa aj v ďalších krokoch. Tie však nezmenili ani nenarušili jej základné smerovanie. Len výrazné a systémové zmeny trhu práce, odvodového zaťaženia a sociálneho systému môžu vytvoriť podmienky na rast zamestnanosti. Aj výrazné zmeny však dosiahnu len obmedzené výsledky, ak nebudú vzájomne prepojené a nebudú odrážať jednotnú filozofiu. 

Na základe týchto východísk a analýzy situácie navrhujeme nasledovné princípy riešenia, na ktorých budú postavené ďalšie kroky:

1.	Každá zmysluplná legálna práca je lepšia ako nečinnosť a rast zamestnanosti je najúčinnejším spôsobom boja proti chudobe

Každá legálna práca, ktorá spĺňa zákonom stanovené nároky na ochranu zdravia, prispieva k rozvoju jednotlivca aj spoločnosti a v zásade ju možno preferovať pred nezamestnanosťou. Práca umožňuje jednotlivcovi a jeho rodine nežiť zo zdrojov iných, ale zo zdrojov vlastných. Tento fakt má nielen finančný a hospodársky význam (vyššia zamestnanosť umožňuje nižšie dane a vyššiu mieru prosperity pre všetkých), ale aj význam psychologický. 

Ekonomická nečinnosť, najmä dlhodobá, má svoje širšie negatívne dôsledky na jednotlivca, rodinu a spoločnosť. Zvyšuje pravdepodobnosť chudoby jednotlivca aj spoločenstva, oslabuje pocit vlastnej hodnoty, vytláča jednotlivca a jeho blízkych na okraj spoločnosti a odrezáva ich od prirodzených sociálnych väzieb odvíjajúcich sa od práce. Preto kľúčom k úspešnej hospodárskej aj sociálnej politike je podpora rastu zamestnanosti a skutočnej ekonomickej aktivity. V prípadoch, kde z rôznych príčin nie je možné, aby si jednotlivec v danej chvíli našiel zamestnanie, vychádza Stratégia z princípu, že iná zmysluplná činnosť jednotlivca (napr. dobrovoľníctvo či pomoc obci) je pre neho, rodinu aj spoločnosť preferovateľnejšia pred nečinnosťou.

Preto bude sociálny systém konštruovaný tak, aby sa konkrétnej rodine alebo jednotlivcovi oplatila viac zmysluplná činnosť ako nečinnosť a aby sa práca či podnikanie vyplatili najviac. Spružnenie trhu práce zároveň zvýši tvorbu dostupných pracovných miest pre tých, ktorí o ne prejavia záujem.

2.	Podpora zamestnanosti bude sprevádzaná opatreniami na zvýšenie jej kvality

Aj keď vyššia miera zapojenia nevyužitej pracovnej sily do ekonomiky je pre našu krajinu prioritou, je nevyhnutné zároveň podniknúť kroky na postupné zvyšovanie kvality zamestnanosti, teda na zvýšenie produktívnej schopnosti zamestnancov. Získanie zamestnania alebo iná zmysluplná činnosť by mali byť pre chudobných jednotlivcov a rodiny len prvým krokom na ceste k lepšiemu životu. 

Verejná politika môže a má pomôcť na tejto ceste viacerými typmi opatrení. Okrem zlepšovania podnikateľského prostredia a budovania infraštruktúry je však v modernej spoločnosti základom úspechu dôraz na investície do ľudských zdrojov. Ide nielen o vzdelávanie detí a mladých ľudí v rámci školského systému, ale aj o vzdelávanie celoživotné a vytvorenie druhej šance spolu s aktivačnými opatreniami pre ľudí dlhodobo mimo zamestnania a poradenstvom a pomocou pre všetkých, ktorí chcú uspieť na trhu práce. Politika vzdelávania je samostatnou a zložitou oblasťou, Stratégia podpory rastu zamestnanosti však načrtáva hlavné spôsoby, ako prepojiť vzdelávací systém, trh práce a sociálny systém.

3.	V evidencii nezamestnaných by mali byť len jednotlivci, ktorí aktívne hľadajú prácu a bez pomoci verejných služieb zamestnanosti ju nevedia získať

V súčasnosti existuje pre jednotlivcov, ktorí sú ekonomicky neaktívni a nemajú záujem pracovať, motivácia byť formálne evidovaný ako nezamestnaný – napríklad platba zdravotného poistenia zo strany štátu a podobne. Takáto situácia nielen opticky zvyšuje mieru nezamestnanosti, ale zaťažuje verejné financie a služby zamestnanosti. Sociálny systém by nemal s evidenciou na úrade práce spájať žiadne výhody v porovnaní so štatútom ekonomicky neaktívnej osoby (tzv. dobrovoľne nezamestnaný) a tým motivovať k evidencii len tých, ktorí naozaj aktívne hľadajú prácu. 

4.	Zmeny v oblasti sociálneho systému ukončia diskrimináciu strednej vrstvy

Napriek tomu, že v oblasti sociálnej politiky sa často stavajú do protikladu chudobní a bohatí, na súčasný sociálny systém na Slovensku doplácajú najviac jednotlivci a rodiny, ktorých príjem dosahuje mierne podpriemerné až mierne nadpriemerné hodnoty. Štát v súčasnosti finančne viac podporuje bohaté i chudobné rodiny s deťmi ako rodiny s príjmami blízkymi priemeru. Rovnako je to v prípade poistenia v nezamestnanosti, kde najväčší nepomer medzi odvedenými prostriedkami a prípadnou podporou existuje práve pre jednotlivcov blízkych priemernej mzde. Navrhované opatrenia sa preto snažia odstrániť diskrimináciu tzv. strednej vrstvy tam, kde existuje a podporovať väčšinu obyvateľov, ktorí sa starajú o seba a svoje rodiny. 

5.	Stratégia kladie dôraz na podporu rodiny a súlad rodinného a pracovného života

Opatrenia navrhované v rámci realizácie Stratégie by mali posilniť motiváciu rodičov riadne dieťa vychovávať a pomáhať im pri uplatňovaní prirodzenej túžby mať deti bez toho, aby vytvárali z rodičovstva stratégiu prežitia pre tých, ktorí čelia nepriaznivým podmienkam na trhu práce.

6.	Najúčinnejšie sú opatrenia založené na motivácii a pohľade do budúcnosti namiesto donútenia a pohľadu do minulosti

Právny rámec udržania príjmu nezamestnaných a sociálne odkázaných, najmä zákon o zamestnanosti a zákon o sociálnej pomoci, sú postavené na filozofii donútenia, moralizovania a trestania. Štát sa snaží zákonom rozlíšiť to, či sa odkázaní dostali do hmotnej núdze z vlastnej viny alebo nie a na základe toho ich rozdielne „odmeňovať“; nezamestnaných sa snaží donútiť k spolupráci s úradom práce či obcou hrozbou vyradenia z evidencie a následnou stratou finančných a iných výhod.

Opatrenia navrhované Stratégiou vychádzajú naopak z filozofie motivácie a pohľadu do budúcnosti. Vo všeobecnosti je účinnejšie, administratívne jednoduchšie a pre daňových poplatníkov lacnejšie odmeňovať pozitívne kroky, ako dokázať a trestať kroky neželané. To, či sa dnes jednotlivec snaží dostať zo sociálnej siete a postaviť sa na vlastné nohy, je dôležitejšie než príčiny, prečo do nej spadol. To, samozrejme, neznamená, že systémové motivačné zmeny samy o sebe zabránia zneužívaniu verejných financií. Zároveň s nimi sa uskutočnia represívne kroky na účinnejšie obmedzenie zneužívania sociálneho systému.

Stratégia sa snaží navrhnúť riešenia pre tri hlavné skupiny, ktoré predstavujú rezervu trhu práce. Okrem krátkodobo a dlhodobo nezamestnaných ide aj o jednotlivcov, ktorí oficiálne nepatria do pracovnej sily – tzv. ekonomicky neaktívnych jednotlivcov. Každá z týchto troch skupín môže prispieť k rastu zamestnanosti a vyžaduje si osobitý prístup tak z hľadiska motivačných opatrení ako aj pomoci štátu. Zároveň je potrebné zvýšiť motiváciu zamestnávateľov vytvárať ponuku nových pracovných miest. 

Aj keď štátna správa má svoje nezastupiteľné miesto nielen pri tvorbe pravidiel v oblasti hospodárstva a zamestnanosti, ale aj pri ich realizácii, úspech možno dosiahnuť len pri iniciatívnom pôsobení iných aktérov. Preto Stratégia v jednotlivých opatreniach považuje za prioritu podporu iniciatívy jednotlivcov, inštitúcií a ich zoskupení na miestnej úrovni. 

Túto podporu sa snaží založiť na dvoch konkrétnych princípoch. Prvým je nárokovateľnosť pomoci štátu pri splnení ustanovených podmienok. Problém obmedzených finančných možností štátu a zmien v štátnej politike sa bude riešiť cez pružné zmeny v podzákonných predpisoch upravujúcich nárok na jednotlivý typ podpory. Niektoré opatrenia Stratégie budú blízke vybraným doteraz uplatňovaným nástrojom aktívnej politiky trhu práce, budú sa však líšiť práve dôrazom na nárokovateľnosť ich plnenia. Druhým princípom je snaha o rovnaké zaobchádzanie so všetkými aktérmi bez zvýhodňovania podľa právnej formy či postavenia. 

7.	V rámci realizácie Stratégie a iných reforiem je nevyhnutné oddeliť nástroje sociálnej solidarity od povinného sporenia/poistenia a nájsť novú rovnováhu medzi ochranou pred rizikom a motivačnými aspektmi systému

Chceme zdôrazniť dôležitosť motivačného prostredia pre účasť jednotlivca vo formálnej ekonomike, teda na riadnom zamestnaní alebo podnikaní. K tomu by mal smerovať ďalší princíp, obsiahnutý v programovom vyhlásení vlády: jasné oddelenie solidarity v rámci spoločnosti od individuálneho, aj keď povinného sporenia či poistenia. Náklady na sociálnu solidaritu by mali byť hradené z jasne pomenovaných spoločných zdrojov. Odvodové zaťaženie by malo byť nástrojom sporenia či poistenia jednotlivca a malo by byť založené na prísnej zásluhovosti. 

Spolu s tým by malo nasledovať vytvorenie novej rovnováhy medzi ochranou a motiváciou jednotlivca. Tam, kde sa pri malom alebo žiadnom znížení rozsahu ochrany jednotlivca pred rizikami dá výrazne zvýšiť jeho motivácia postarať sa o seba a svojich blízkych a znížiť tak daňové zaťaženie, preferuje Stratégia túto novú rovnováhu.

8.	Stratégia a jej realizácia musia byť schopné prispôsobiť sa bez deformujúcich zmien meniacim sa finančným možnostiam a vývoju prostredia

Ak majú opatrenia navrhované Stratégiou mať dlhodobý účinok, je nevyhnutné umožniť ich drobné zmeny a doladenie bez potreby neustálych noviel zákonov a stresujúcich nesystémových zmien. To sa týka najmä schopnosti prispôsobiť sa meniacim finančným možnostiam štátneho rozpočtu bez zmeny filozofie. 

Základom realistického pohľadu je previazanosť na možnosti verejných financií, ktoré sú obmedzené, a efektívnejšie využitie verejných prostriedkov. Stratégia nielen jasne pomenúva, z akých zdrojov chce financovať navrhované kroky, ale zároveň sa snaží docieliť v jednotlivých oblastiach rovnakú alebo nižšiu finančnú náročnosť pre slovenského daňového poplatníka. 

4. Zásadné opatrenia na realizáciu Stratégie

4.1 Zníženie demotivačných účinkov daňového a odvodového zaťaženia pracovnej sily

Cieľom vlády je znížiť demotivačné účinky daňového a odvodového zaťaženia pracovnej sily. S cieľom zvýšiť motiváciu ľudí pracovať bude daňové a odvodové zaťaženie práce:
•	znížené reformami vedúcimi k obmedzeniu niektorých typov výdavkov doteraz hradených z odvodov a daní zaťažujúcich prácu
•	presunuté na iný typ zdanenia 
•	zadresnené tým, že sa vytvorí užší vzťah medzi odvedenými príspevkami a skutočne vyplatenými dávkami

Najdôležitejšie zmeny uvedeným smerom prebehnú v dvoch oblastiach, ktorých sa Stratégia nedotýka - zdravotníctvo a dôchodková reforma. Tzv. zdravotné poistenie už dnes predstavuje de facto daň, keďže pre jednotlivca neexistuje žiadny vzťah medzi odvedeným „poistným“ a plnením v prípade choroby. Pri dôchodkovej reforme je tento vzťah obmedzený tým, že nad určitú, pomerne nízku hranicu už odvádzané poistné nemá vplyv na výšku dôchodku. V oboch prípadoch smerujú pripravované reformy k definovaniu zúženého balíka služieb/finančného plnenia, ktorý bude hradený na plne solidárnom základe, teda bez akéhokoľvek vzťahu medzi platbami jednotlivca a tým, čo zo systému získa. V tom prípade je však vhodné rozložiť bremeno ich financovania v rámci celého daňového systému a znížiť tak daňové a odvodové zaťaženie práce, ktoré demotivačne pôsobí na tvorbu pracovných miest.

Významné zmeny je potrebné uskutočniť v poistení v nezamestnanosti. Tento systém vznikol v krajinách s trhovou ekonomikou ako ochrana pred cyklickými výkyvmi ekonomiky a nástroj ochrany životnej úrovne jednotlivcov, ktorí sú krátkodobo bez práce. Jeho cieľom nie je a nemôže byť riešenie dlhodobej štrukturálnej nezamestnanosti.

Súčasný slovenský systém poistenia v nezamestnanosti má viacero problémov, medzi ktoré patrí najmä miešanie princípu individuálneho poistenia a princípu solidarity, financovanie aktívnej politiky trhu práce z poistenia ako aj cyklická zraniteľnosť poisťovacieho systému (tá sa prejavuje tak, že v „lepších“ časoch má fond viac príspevkov na riešenie nižšej miery nezamestnanosti a v „horších“ časoch má menej príspevkov na riešenie vyššej miery nezamestnanosti). Osobitnou otázkou je garančný fond, ktorého oddelené vytváranie a udržiavanie je vzhľadom na nepravidelný charakter nárokov neefektívne.

Preto v rámci realizácie Stratégie navrhujeme zrušenie financovania aktívnej politiky trhu práce, služieb zamestnanosti a garančného fondu z príspevkov na poistenie a ich financovanie zo štátneho rozpočtu súbežne s príslušným znížením odvodového zaťaženia. To umožní v oveľa väčšom rozsahu využiť prostriedky Európskeho sociálneho fondu (ESF) a pripravovaného Sociálneho rozvojového fondu (SDF) a integrovane financovať aktivačné opatrenia. 

Zostáva otázka, ako efektívne a zmysluplne hmotne zabezpečiť jednotlivca v prípade krátkodobej nezamestnanosti. Stratégia ponúka nasledovné riešenie:

Zachovanie poisťovacieho princípu, pričom by bolo zabezpečené jeho dôsledné uplatnenie – podpora v nezamestnanosti by bola viazaná na odvedené poistné počas predchádzajúceho obdobia bez uplatnenia dolnej a hornej hranice, ako je tomu v súčasnosti. Samotný vymeriavací základ by bol obmedzený vo vzťahu k priemernej mzde (vo výške 1,5 násobku priemernej mzdy) a poberanie podpory by bolo viazané na pomerne dlhú dobu prispievania tak, aby išlo o čiastočnú náhradu príjmu pre ľudí, ktorí sa po dlhoročnej práci ocitnú dočasne bez práce. Nárok na podporu v nezamestnanosti by vznikol osobe, ktorá odvádzala poistné na poistenie v nezamestnanosti po dobu minimálne troch rokov v priebehu posledných štyroch rokov a počas tohto obdobia nevyčerpala 6-mesačnú výplatu podpory v nezamestnanosti. 

V uvedenom prípade by sa odvádzalo na povinné sporenie/poistenie výrazne nižšie percento vymeriavacieho základu ako v súčasnosti vzhľadom na financovanie služieb zamestnanosti a aktívnej politiky zo štátneho rozpočtu. 

Je to riešenie, ktoré je cyklicky zraniteľné, tento problém sa však dá riešiť viacerými spôsobmi od štátneho príspevku počas nižšieho ekonomického rastu až po možnosť pružnejšie ako doteraz upraviť napríklad nárok na dĺžku poberania.
 
Zmeny sú nevyhnutné aj v oblasti nemocenského poistenia z dôvodu nákladnosti a zneužívania súčasného systému. S cieľom dosiahnuť nižšie daňové a odvodové zaťaženie zamestnancov aj zamestnávateľov navrhujeme zmeny v rámci prípravy zákona o sociálnom poistení. Základom nemocenského poistenia bude uplatnenie čistého poistného princípu a možnosť prenesenia časti bremena na zamestnávateľa a následné zníženie jeho odvodového zaťaženia. Celý systém doplnia vhodné produkty zmluvného komerčného poistenia. Pre jednotlivcov zúčastnených na novom systéme dôchodkového sporenia možno odporúčať prechod na systém povinného zmluvného poistenia.

Účasť na poistení v nezamestnanosti a nemocenskom poistení bude  povinná pre všetkých jednotlivcov v zamestnaneckom pomere a dobrovoľná pre každú fyzickú osobu. 

Uvedené reformy so sebou prinesú aj zrušenie osobitných výhod pokiaľ ide o neplatenie odvodov pre dlhodobo nezamestnaných, ktorí si nájdu zamestnanie. Tieto zvýhodnenia budú nahradené inými, efektívnejšími nástrojmi uvedenými v ďalších častiach. 

4.2 Posilnenie motivácie jednotlivca nájsť a udržať si zamestnanie

Jedným zo základných mechanizmov rastu zamestnanosti je motivácia jednotlivca nájsť a udržať si zamestnanie, resp. samostatne zárobkovú činnosť. Pri vyššej motivácií jednotlivca sa obsadzujú voľné pracovné miesta a najmä sa vytvárajú nové, ktoré vzhľadom na predchádzajúcu nízku motiváciu a zamestnateľnosť potenciálnych zamestnancov nevznikali. Okrem toho sa časť čiernej práce presúva do formálnej ekonomiky, čo predstavuje pozitívum nielen pre verejné financie, ale aj pre férovú konkurenciu na trhu a ochranu zamestnancov. 

Motivácia pracovať, respektíve nepracovať závisí na absolútnych aj relatívnych faktoroch. Absolútnym faktorom je to, do akej miery je bez príjmu z pracovnej činnosti/podnikania pre jednotlivca a rodinu možné vďaka sociálnemu štandardu udržať životný štandard, ktorý nepovažujú za neprijateľný. Relatívnym faktorom je porovnanie príjmu zo zamestnania/podnikania so sociálnym príjmom.

Cieľom vlády je vytvoriť situáciu, v rámci ktorej bude život bez práce alebo inej zmysluplnej činnosti postačovať len na zabezpečenie základných životných podmienok garantovaných Ústavou SR. Druhým cieľom je posilniť výhodnosť sociálnej aktivity alebo inej zmysluplnej činnosti v porovnaní s nečinnosťou a posilniť výhodnosť zamestnania/samostatnej zárobkovej činnosti v porovnaní s nečinnosťou aj sociálnou aktivitou. Cieľovou skupinou týchto opatrení budú najmä:
•	nízkopríjmové skupiny obyvateľstva
•	rodiny s nezaopatrenými deťmi 
•	dlhodobo nezamestnaní

Filozofickým základom nového systému bude dôraz na pozitívnu motiváciu, pohľad do budúcnosti, obmedzenie výhod a príjmov viazaných na nezamestnanosť a posilnenie výhod z formálneho zamestnania a zjednodušenie a zrozumiteľnosť sociálneho systému. Jeho základnými piliermi budú:
•	nová dávka v hmotnej núdzi
•	zvýšenie motivácie dlhodobo nezamestnaných nájsť si zamestnanie zachovaním časti dávky v hmotnej núdzi po nájdení zamestnania
•	dôraz na podporu pracujúcich rodín
•	opatrenie na motiváciu ekonomicky neaktívnych skupín vrátiť sa do pracovnej sily

Namiesto súčasnej dávky sociálnej pomoci v hmotnej núdzi v dvoch rôznych výškach (subjektívne a objektívne dôvody núdze), rôznej výšky pre zaopatrené a nezaopatrené deti a príspevku na bývanie zavedieme jednu dávku pomoci v hmotnej núdzi s niekoľkými príplatkami viazanými na túto dávku. Vyžaduje si to stanovenie základných životných podmienok, stanovenie hmotnej núdze, ktorá bude jednotná a bude nezávislá od objektívnych, resp. subjektívnych dôvodov nastatia stavu hmotnej núdze.

Dávka pomoci v hmotnej núdzi sa bude odvíjať od ústavnej garancie základných životných podmienok a jej poskytovanie nebude v zásade závislé od náhodných a jednorazových príjmov.  
 
Cieľom príplatkov bude motivovať ľudí závislých od dávok sociálnej pomoci, aby sa spolupodieľali na riešení svojej sociálnej situácie. Bude obsahovať:
•	príplatok za účasť na aktivačných činnostiach vrátane vzdelávania (viď ďalšiu časť)
•	príplatok na bývanie
•	príplatok pre rodiny s deťmi navštevujúcimi školu alebo predškolské zariadenia

Pre dlhodobých poberateľov dávky v hmotnej núdzi presunieme dôraz na zabezpečenie základných životných podmienok zo strany obce a obmedzenie dávok poskytovaných v hotovosti. 

Zavedie sa nový inštitút súbehu časti dávok sociálnej pomoci so mzdou ako prostriedku na podporu motivácie občanov zamestnať sa, resp. udržať si zamestnanie. V záujme adresnosti a obmedzenia zneužívania budú tento inštitút môcť využívať dlhodobo nezamestnaní. Uvažuje sa aj o zavedení inštitútu súbehu podpory v nezamestnanosti a práce za nízku mzdu alebo práce na nízky počet hodín.

Bude zavedená výraznejšia podpora rodín s deťmi, v ktorých aspoň jeden rodič pracuje. Súčasný systém kombinuje prídavok na dieťa a príspevok k prídavku na dieťa a odpočítateľnú položku z daňového základu pri dani z príjmov fyzických osôb. Ide o veľmi zložitý systém kombinujúci regresívne prvky v daňovom systéme s progresívnymi prvkami v prídavku na dieťa a príspevku k prídavku na dieťa s ťažko odhadnuteľnými dôsledkami. Výsledkom je, že najnižšiu pomoc od štátu získavajú pracujúce rodiny s nízkymi a podpriemernými príjmami. Tento systém má veľmi komplikovaný vzťah s dávkami sociálnej pomoci a vytvára demotivačné efekty pri hľadaní práce.

Cieľom nového systému je zjednodušiť podporu pre rodiny s deťmi a zvýšiť motiváciu rodičov sa zamestnať roztvorením nožníc medzi príjmom pre rodiny, v ktorých aspoň jeden rodič pracuje, a rodinami, kde nie je nikto zamestnaný. Navrhujeme spojiť odpočítateľné položky na dieťa v daňovom systéme, prídavky na dieťa a príspevky k prídavku na dieťa do jednotného systému. Zamestnaným budú tieto prostriedky vyplácané prostredníctvom daňovej úľavy na dieťa. Významným prvkom systému daňových úľav na dieťa je nový inštitút refundácie zápornej daňovej povinnosti, ktorá by vznikla pri uplatnení daňových úľav. Vyplácanie úľavy bude proporcionálne viazané na dosiahnutie zdaniteľného príjmu aspoň vo výške minimálnej mzdy a jej výška konštruovaná tak, aby sa rodinám s deťmi vyplatilo pracovať.

Rodinám v sociálnej sieti budú prídavky na dieťa vyplácané prostredníctvom dávky v hmotnej núdzi. Prídavok na dieťa v novo určenej výške bude zachovaný pre určité skupiny rodičov (napr. rodičov – študentov, dôchodcov), ktorí by však v prípade zdaniteľného príjmu mohli participovať na novom systéme. 

Formou detskej daňovej úľavy (a prídavku na dieťa pre zostávajúce úzke skupiny) bude riešená podpora rodín s deťmi do ukončenia štúdia na strednej škole. Finančná podpora študentov vysokých škôl sa bude riešiť osobitným systémom štipendií v rámci dokončenia reformy vysokoškolského vzdelávania.

Ďalším nástrojom zvyšovania zamestnanosti je zvýšenie motivácie pre návrat/vstup na trh práce tých občanov, ktorí sú dlhodobo ekonomicky neaktívni. Ide najmä o veľkú časť invalidných dôchodcov a zdravotne postihnutých. Opatrenia v tejto oblasti budú súvisieť s dôchodkovou reformou a celkovou reformou právneho rámca pri kompenzácií zdravotného postihnutia a budú vychádzať z nasledovných princípov:
•	s primeranou mierou pomoci je každý jednotlivec schopný zmysluplnej práce
•	nikomu nemožno prácu zakazovať
•	pravidlá pre súbeh príjmu zo zamestnania a príjmu z verejných zdrojov (v podobe invalidného dôchodku a/alebo kompenzácií zdravotného postihnutia) musia motivovať k hľadaniu a udržaniu zamestnania
•	je potrebné posilniť motiváciu zamestnávateľov zamestnávať osoby so zdravotným postihnutím a podporiť inštitúcie znižujúce transakčné náklady v tejto oblasti (napr. agentúry podporovaného zamestnania)
•	je dôležité podporiť motiváciu zamestnávateľov zachovať pracovný pomer osôb so zmenenou pracovnou schopnosťou, v prípade že tieto osoby nadobudli zdravotné postihnutie u tohto konkrétneho zamestnávateľa 

4.3 Podpora ekonomickej a sociálnej aktivity a zamestnateľnosti 

Opatrenie smerujúce k podpore ekonomickej a sociálnej aktivity jednotlivcov a zvyšovaniu ich zamestnateľnosti vychádzajú z už uvedeného princípu, že každá legálna práca je lepšia ako žiadna práca a každá zmysluplná činnosť je lepšia ako nečinnosť. Hlavným cieľom Stratégie je podporiť oficiálnu ekonomickú aktivitu práceschopného obyvateľstva vo forme zamestnania alebo samostatnej zárobkovej činnosti. 

V mnohých oblastiach Slovenska však v súčasnosti nie je možné, aby každý jednotlivec, ktorý by chcel pracovať, aj platenú prácu v oficiálnom sektore našiel. Tento stav je daný nielen nedostatkom pracovných miest, ale aj nezamestnateľnosťou mnohých ľudí, najmä dlhodobo nezamestnaných s nízkym stupňom vzdelania. Pri pokračujúcom hospodárskom raste a úspešnej politike zamestnanosti sa bude počet takýchto regiónov znižovať, ani strednodobo však nemožno dúfať v ich úplný zánik. Aj v oblastiach s vysokou zamestnanosťou okrem toho môžu existovať jednotlivci, ktorých zamestnateľnosť je bez ďalších krokov veľmi nízka. 

V prípadoch, kde z rôznych príčin nie je možné, aby si jednotlivec v danej chvíli našiel zamestnanie, iná zmysluplná činnosť jednotlivca (napr. dobrovoľníctvo či pomoc obci) je pre neho, rodinu aj spoločnosť preferovateľnejšia pred nečinnosťou. Takáto sociálna aktivita je nástrojom nielen pomoci sebe a svojej komunite a podpory sociálnych služieb, ale aj nepriamym nástrojom zvyšovania zamestnateľnosti a znižovania sociálnej patológie. Osobitne dôležité sú tieto opatrenia v súvislosti so skupinou dlhodobo vylúčených z trhu práce s nízkym stupňom vzdelania.

Kľúčovým priamym prostriedkom na zvyšovanie zamestnateľnosti jednotlivca sú investície v podobe zvyšovania kvalifikácie a mobility pracovnej sily. 

Z týchto dôvodov bude preto štát finančne a inak podporovať ekonomickú a sociálnu aktivitu a zamestnateľnosť najmä v nasledovných oblastiach:
-	zamestnanie a samozamestnanie vybraných skupín nezamestnaných 
-	sociálna aktivita u vybraných skupín jednotlivcov poberajúcich dávku v hmotnej núdzi
-	reforma vzdelávacieho systému a zvyšovanie kvalifikácie pracovnej sily s osobitným dôrazom na vybrané skupiny nezamestnaných 
-	mobilita pracovnej sily všeobecne s osobitným dôrazom na vybrané skupiny nezamestnaných
-	podpora súladu rodinného a pracovného života

Podpora zamestnávania vybraných skupín nezamestnaných bude prebiehať na základe zmluvy orgánu štátnej správy so zamestnávateľom a budúcim zamestnancom. Predmetom zmluvy bude poskytnutie príspevku zamestnávateľovi na priame náklady zamestnania (mzdové a odvodové náklady). Výška príspevku sa bude odvíjať od toho, o koľko sa po získaní zamestnania znížia výdavky verejných rozpočtov na neho a s ním spoločne posudzované osoby a od toho, koľko od neho získajú verejné rozpočty v podobe dane z príjmu a odvodov, a sumou, ktorú budú vynakladať po získaní zamestnania. Zamestnávateľ a budúci zamestnanec budú mať nárok na uzavretie zmluvy v prípade splnenia podmienok. Podmienkou bude spolufinancovanie zo strany zamestnávateľa, pričom prah nevyhnutného spolufinancovania bude nižší, ak pôjde o projekt financovaný z ESF alebo iného osobitného zdroja. Podzákonná norma určí každý rok pre nové projekty percentuálny prah spolufinancovania, minimálnu dĺžku nezamestnanosti, pri ktorej bude nezamestnaný mať nárok na príspevok a maximálnu dĺžku financovania príspevku na jedného budúceho zamestnanca.

Tento mechanizmus budú môcť využiť aj agentúry dočasného zamestnania (temp agencies), pri ktorých sa predpokladá vysoká miera záujmu, a mimovládne organizácie. 

Podobný mechanizmus sa použije aj pri podpore samozamestnania, kde orgán štátnej správy podpíše zmluvu s jednotlivcom uchádzajúcim sa o podporu. 

V oboch prípadoch bude kľúčovou zmenou nárokovateľnosť podpory a mechanizmus kalkulácie príspevku, ktorý bude kompenzovaný možnosťou štátu pružne upravovať pravidlá a reagovať tak na záujem a finančné možnosti štátu.

Novým prvkom bude podpora sociálnej aktivity jednotlivca, teda dobrovoľníckej práce jednotlivcov do 20 hodín týždenne. Podpora bude mať dve formy:
•	účasťou na sociálnej aktivite vznikne jednotlivcovi v hmotnej núdzi nárok na príplatok k dávke v hmotnej núdzi za účasť na aktivačných opatreniach, ak bude táto účasť sprevádzaná hľadaním práce
•	štát bude finančne podporovať iné náklady projektov sociálnej aktivity a to najmä z ESF vrátane stimulácie účasti osôb čeliacich sociálnemu vylúčeniu, ktoré nepoberajú dávku v hmotnej núdzi (napr. pre občanov so zdravotným postihnutím, ženy po dlhodobej materskej dovolenke, občanov po výkone trestu odňatia slobody, osoby závislé na drogách a alkohole). Táto podpora bude vyššia pre projekty, ktoré zabezpečia prechod účastníkov do skutočného zamestnania alebo podnikania pred jeho ukončením.

Podmienkou podpory bude predloženie projektu zo strany uchádzajúcej sa organizácie s jasným a merateľným uvedením výsledku, ktorý projekt dosiahne. Projekty budú môcť predkladať štátne organizácie, obce, VÚC, občianske združenia, neziskové organizácie, neinvestičné fondy a nadácie. Predpokladáme výrazné zapojenie samospráv aj mimovládnych organizácií najmä vo vidieckych oblastiach.

Kľúčovým problémom pri podpore sociálnej aktivity bude kontrola toho, že k realizácii sociálnej aktivity naozaj dochádza. Zmenám v mechanizme kontroly a boja proti zneužívaniu sociálneho systému sa venuje časť 4.6. 

Základným nástrojom zvýšenia zamestnateľnosti jednotlivcov je reforma vzdelávacieho systému a zvyšovanie kvalifikácie pracovnej sily. Reforma vzdelávacieho systému ako osobitná a veľmi zložitá téma sa riadi programom Milénium a inými koncepčnými dokumentmi. Z hľadiska napojenia na zvýšenie zamestnateľnosti je nevyhnutné spomenúť očakávanú podporu z ESF pre opatrenia smerujúce k rozvoju systémov na predvídanie zmien v kvalifikačných potrebách trhu práce, rozvoju poradenstva o povolaniach a zamestnaniach a rozvoju počiatočného a ďalšieho vzdelávania, ktoré budú zodpovedať požiadavkám spoločnosti založenej na vedomostiach. Tieto kroky by mali umožniť oveľa výraznejšie prepojenie oboch systémov.

Z hľadiska vplyvu sociálneho systému na vzdelávanie považuje Stratégia za kľúč podporu jednotlivca pri získaní a zvyšovaní kvalifikácie v rámci štandardnej školskej dochádzky, ale aj počas celoživotného vzdelávania. 

Cieľom sociálnej politiky štátu je podporovať to, aby deti do ukončenia povinnej školskej dochádzky aj po jej ukončení riadne navštevovali školu a vzdelávali sa. V prípade detí zo sociálne slabších rodín budú tento cieľ opatrenia Stratégie podporovať motivačnými krokmi pre školy aj rodiny. Motiváciou pre školy by mal byť vyšší normatív financovania vzdelávania pre skupiny ohrozené sociálnou exklúziou a to najmä pre detí z najchudobnejších rodín. Na tomto systéme v súčasnosti pracuje MŠ SR v rámci celkovej reformy financovania základného a stredného školstva. Motiváciou pre rodiny s deťmi by mala byť kombinácia príplatku k dávke pomoci v hmotnej núdzi viazaného na riadnu školskú dochádzku a výrazné rozšírenie sociálnych štipendií.

Ďalším cieľom je podpora celoživotného vzdelávania a zvyšovania kvalifikácie najmä pre nezamestnaných. Aktivity celoživotného vzdelávania budú systémovo podporované štátom s dôrazom na zdroje ESF. Jednotlivci v hmotnej núdzi budú k účasti na vzdelávaní motivovaní tým, že účasť na akreditovanom programe ďalšieho vzdelávania sa pre jednotlivcov v hmotnej núdzi bude považovať za účasť na aktivačnom opatrení spojená s príslušným príplatkom k dávke v hmotnej núdzi. 

Rovnako ako pri podpore sociálnej aktivity bude pri podpore vzdelávania a zvyšovania kvalifikácie kľúčom k úspechu zabezpečenie zmysluplnosti a kvality vzdelávania a zabezpečenie motivácie k ukončeniu vzdelávania, nielen k jeho navštevovaniu. Okrem štandardných nástrojov kontroly budú využité najmä nasledovné opatrenia:
-	preferencia projektov realizujúcich vzdelávanie pre konkrétneho zamestnávateľa 
-	motivácia poskytovateľa vzdelávacích aktivít viazaním časti verejných finančných prostriedkov na získanie a udržanie zamestnania zo strany vzdelávaných jednotlivcov
-	kontrola kvality výstupov vzdelávacieho procesu a viazanie časti verejných finančných prostriedkov na jej naplnenie:
-	ex ante kontrola (akreditácia a štandardy vytvorené v partnerstve s profesijnými združeniami a komorami pri tvorbe štandardov)
-	ex post (testy dosiahnutých zručností a vedomostí )
-	motivácia jednotlivcov vytvorením cieľových prémií za úspešné ukončenie vzdelávacích aktivít

Jedným z tradičných účinných nástrojov na zmiernenie vysokej a geograficky rôznorodej nezamestnanosti je mobilita pracovnej sily za prácou. Tento nástroj je osobitne významný v prípade Slovenska, kde socialistický spôsob industrializácie a spontánna reštrukturalizácia priemyslu počas 90. rokov „uväznili“ mnohých jednotlivcov s cenným a vysokošpecializovaným ľudským kapitálom v regióne, kde po ňom nie je dopyt. Na rozdiel od často používanej a zjednodušenej dichotómie medzi Bratislavou a zvyškom Slovenska ukazuje podrobnejšia analýza vývoja nezamestnanosti, že regionálna diferenciácia trhov práce sa postupne mení a veľká časť Trnavského, Trenčianskeho a Žilinského kraja sa pripája k bratislavskej skúsenosti pomerne nízkej nezamestnanosti a narážania na štrukturálne bariéry ďalšieho rastu. Pri uvažovaní o mobilite pracovnej sily je rovnako dôležité hovoriť aj o každodennej dochádzke za prácou, ktorá je viazaná na dopravnú obslužnosť a jej prepojenosť s potrebami zamestnávateľov. Nedostatok pracovných miest v mieste bydliska a to najmä na vidieku možno riešiť dvoma spôsobmi – podporou sťahovania a urbanizácie alebo primeranou dopravnou obslužnosťou. Stratégia kladie dôraz na oba kroky. 

V rámci realizácie Stratégie bude modifikovaná bytová politika tak, aby sa výraznejšie podporovala výstavba najmä nájomných bytov v póloch hospodárskeho rastu a to spôsobom, ktorý ich získanie otvorí aj pre záujemcov z iných miest a obcí. S tým bude spojený nový systém podpory presťahovania v prípade získania zamestnania vo vzdialenejšej lokalite. Pokračovať bude podpora bytovej politiky viazanej na zamestnanosť (obce, VÚC, investori, podpora (veľkých) zamestnávateľov pri výstavbe bytov pre zamestnancov) a to osobitne pri výstavbe priemyselných parkov v oblastiach s nižšou nezamestnanosťou. V rámci modernizácie služieb zamestnanosti sa zdokonalí systém informovanosti nezamestnaných o voľných pracovných miestach na ostatných regionálnych trhoch práce. Tieto princípy budú bližšie rozpracované v koncepčných dokumentoch Ministerstva výstavby a regionálneho rozvoja SR.

Nevyhnutné reformy v oblasti dopravy by mali byť realizované so zohľadnením potreby zachovania dopravnej mobility. Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR preto bude spolupracovať s Ministerstvom dopravy, pôšt a telekomunikácií SR a príslušnými dopravcami na zmene cenovej politiky tak, aby bola pri nevyhnutnom zvýšení príjmov a znížení nákladov dopravcov podporovaná dochádzka jednotlivcov do práce. Okrem pretrvávajúcej aktívnej finančnej  účasti štátu na cenovej politike predpokladáme širšie zapojenie VÚC a obcí.

Na vývoj zamestnanosti má významný vplyv aj rodinná politika a to, do akej miery verejná politika prispieva k možnosti zladiť rodinný a pracovný život. V oblasti rodinnej politiky MPSVaR SR pripravuje samostatný koncepčný dokument a jeho realizáciu na rok 2004. Už pri realizácii Stratégie sa však prostredníctvom novej konštrukcie dávky v hmotnej núdzi a štátnej rodinnej podpory uplatní zásada, že rodinná politika by rodičom mala pomáhať a posilniť ich motiváciu riadne dieťa vychovávať bez toho, aby vytvárala z rodičovstva stratégiu prežitia pre tých, ktorí čelia nepriaznivým podmienkam na trhu práce. S tým súvisia aj ďalšie opatrenia, ktoré by mali pre rodičov malých detí klásť väčší dôraz na náhradu príjmu a zásluhovosť a menší dôraz na jednotné, paušálne dávky.  

Sociálne služby sú okrem iných dôležitých funkcií aj významným nástrojom zvyšovania zamestnateľnosti. Preto štát bude podporovať zavedenie sprievodného príspevku pre jednotlivca na zabezpečenie starostlivosti o osoby odkázané na starostlivosť zamestnaných osôb (napr. škôlky, opatrovateľská služba) tak, aby takáto možnosť bola prístupná všetkým pracujúcim s osobitným dôrazom na prístupnosť pre nízkopríjmové rodiny. K tomu bude slúžiť významná časť prostriedkov z ESF. Dôležitým prvkom okrem zvyšovania zamestnateľnosti bude dôraz na kvalitu a bezpečnosť služieb a na sociálnu inklúziu a integráciu. Zároveň budeme hľadať kroky, ako sprístupniť antikoncepciu aj pre nízkopríjmové skupiny.  

4.4 Spružnenie trhu práce

Pružnosť pravidiel regulujúcich trh práce a ich vynútiteľnosť sú nevyhnutnou, aj keď nie postačujúcou podmienkou rastu zamestnanosti. V slovenskom prípade je skostnatelosť týchto pravidiel vážnym obmedzením zlepšovania situácie na trhu práce. Preto sa v rámci realizácie Stratégie bude klásť dôraz na:
•	zníženie administratívnej náročnosti pri netradičných formách zamestnávania
•	spružnenie individuálnych pracovnoprávnych vzťahov
•	posilnenie ochrany zamestnancov a zamestnávateľov proti porušeniu zákona druhou stranou

Pri znížení administratívnej náročnosti pri netradičných formách zamestnávania budú opatrenia Stratégie klásť dôraz na zjednodušenie administratívnych procesov súvisiacich s platením daňového a odvodového zaťaženia a zároveň na neutralitu jednotlivých foriem pracovnoprávneho vzťahu/činnosti SZČO na daňové a odvodové povinnosti. V rámci novelizácie Zákonníka práce sa výrazne zjednoduší zamestnávanie pri pracovných úväzkoch do 20 hodín týždenne. Ďalším aspektom obsiahnutým v novele Zákonníka práce a iných normách bude legislatívna regulácia a štátna podpora činnosti agentúr dočasného zamestnania, ktoré výrazne znížia administratívne náklady konečného zamestnávateľa. 

Navrhovaná novela Zákonníka práce obsahuje významný posun smerom k spružneniu individuálnych pracovnoprávnych vzťahov a to najmä v oblasti pružnej organizácie pracovného času, nadčasovej práce a uľahčenia prijímania a prepúšťania zamestnancov. Na novelu nadviaže zmena legislatívy upravujúcej minimálnu mzdu tak, aby sa skombinoval ochranný aspekt minimálnej mzdy s umožnením regionálnej flexibility v mzdách a flexibility vo vzťahu k absolventom a mladým ľuďom.. 

Pružnosť pravidiel, ale aj ochrana zamestnancov a zamestnávateľov v zákonoch majú svoju hodnotu, ak sa tieto pravidlá dodržiavajú a je možné ich vynútiť. Preto má svoje miesto pri realizácii Stratégie aj posilnenie ochrany zamestnancov a zamestnávateľov proti porušeniu zákona druhou stranou. V rámci tohto opatrenia bude štát systémovo podporovať zakladanie odborových organizácií na úrovní podniku/prevádzky/organizácie a reformu kolektívneho vyjednávania, funkčnejšie zamestnanecké rady na tej istej úrovni ako pri odborových organizáciách a posilnenie právnej istoty pri rozhodovaní súdov o pracovnoprávnych sporoch. Zároveň sa posilní ochrana zamestnávateľov pred zamestnancami, ktorí nedodržiavajú svoju pracovnú zmluvu.

4.5 Efektívnejšie zabezpečenie štátnej správy a služieb v oblasti trhu práce a sociálnych vecí 

Jedným z dôležitých cieľov vlády prispievajúcich k rastu zamestnanosti a kvalitnejším službám pre obyvateľov Slovenska bude efektívnejšie zabezpečenie štátnej správy a služieb v oblasti trhu práce a sociálnych vecí. Jej súčasťou bude:
•	modernizácia štátnej správy a verejných služieb v oblasti sociálnych vecí a trhu práce, ktorá sa odohrá v nadväznosti na zrušenie okresných úradov a spoločný výkon kompetencií v tejto oblasti
•	výrazné posilnenie úlohy služieb zamestnanosti pri predchádzaní vzniku dlhodobej nezamestnanosti a cielenom prístupe k nezamestnaným
•	podpora alternatívneho poskytovania sociálnych služieb a služieb zamestnanosti 
•	tzv. viacrýchlostný prístup k decentralizácii zostávajúcich kompetencií štátu v oblasti práce, sociálnych vecí a rodiny

Navrhovaný prístup k modernizácii štátnej správy a verejných služieb zamestnanosti vychádza zo skutočnosti, že okresné úrady práce a odbory sociálnych vecí okresných úradov riešia do veľkej miery situáciu tých istých klientov, z potreby riešiť otázku usporiadania miestnej štátnej správy po zániku okresných úradoch a z pozitívnej skúsenosti z krajín, kde realizovali podobné kroky (napr. Veľká Británia).

Spoločný výkon kompetencií v oblasti sociálnych vecí a trhu práce prispeje k redukcii počtu zamestnancov štátnej správy tým, že nepočíta s využitím zamestnancov okresných a krajských úradov, ktorí vykonávajú tzv. obslužné činnosti ekonomického a technického charakteru.  Predpokladáme razantnú zmenu v dnešnej sieti štátnej správy a NÚP tak, aby sme vytvorili sieť, ktorá prostredníctvom pobočiek a kontaktných miest bude zodpovedať potrebám jednotlivých trhov práce a dostupnosti služieb pre občanov, nie centrálne určenému administratívnemu usporiadaniu. Pri reštrukturalizácii uplatníme princíp, podľa ktorého štát zaručuje jednotlivcovi, že po skončení reformy bude výkon služieb a štátnej správy pre jeho osobu v rovnakej alebo nižšej vzdialenosti ako pred reformou. Predpokladáme tiež významné posilnenie oblastí s vysokou mierou nezamestnanosti. Celý proces začne v roku 2004 a bude pokračovať 2-3 roky tak, aby v roku 2006 poskytoval štát na celom svojom území novú kvalitu služieb jednotlivcom, ktorí ich potrebujú.  

Predpokladáme výrazné posilnenie úlohy služieb zamestnanosti pri predchádzaní vzniku dlhodobej nezamestnanosti a cielenom prístupe k nezamestnaným a sociálne odkázaným. Čoraz väčší podiel času a prostriedkov bude venovaný menej častým, ale rozsiahlejším a hĺbkovejším aktivitám venovaným konkrétnej osobe a to najmä absolventom a krátkodobo nezamestnaným, pretože pri obidvoch skupinách je vysoká pravdepodobnosť úspechu pri skorom a razantnom zásahu. 

Sektorový operačný program Ľudské zdroje a Jednotný programovací dokument Bratislava – Cieľ 3 predpokladajú okrem iného rozsiahlu podporu práve modernizácii služieb zamestnanosti tak, aby štátom poskytované služby boli relevantné aj v oblastiach s nízkou nezamestnanosťou (koncentrácia na vybrané exkludované skupiny) a predstavovali významný príspevok k riešeniu nezamestnanosti a sociálnych problémov v regiónoch s vysokou mierou nezamestnanosti.

Ďalším nástrojom efektívnejšieho zabezpečenia štátnej správy a služieb v oblasti trhu práce a sociálnych vecí bude podpora alternatívnych služieb zamestnanosti a sociálnej participácie. V rámci toho bude vláda podporovať vznik ďalších foriem služieb zamestnanosti, ktoré budú na profesionálnej úrovni pôsobiť popri verejných službách zamestnanosti, resp. ich dopĺňať ako aj vznik a razantný rozvoj agentúr dočasného zamestnávania. S tým bude súvisieť aj podpora projektov sociálnej aktivity zo strany mimovládnych organizácií. 

Podľa Ústavy SR zaručuje štát každému, kto ju potrebuje, určitú minimálnu úroveň sociálnej pomoci. Túto garanciu môže štát napĺňať priamo alebo prostredníctvom tretích osôb, napríklad miestnej samosprávy. 

Potenciálnym kladom samosprávneho poskytovania sociálnej pomoci je lepšia prispôsobenosť miestnym podmienkam a väčšia informovanosť miestnej samosprávy o tom, kto naozaj pomoc potrebuje a kto ju zneužíva. Využitie tohto potenciálu všetkými obcami po prípadnej decentralizácii by však bolo znemožnené dvoma faktormi.

Prvým je to, že vzhľadom na rôznorodú ekonomickú silu jednotlivých obcí sa nedá ani po fiskálnej decentralizácii predpokladať schopnosť obcí financovať túto pomoc z vlastných zdrojov a išlo by o pokračujúci transfer zo štátneho rozpočtu. Druhým je súčasná nedostatočná administratívna kapacita menších obcí s vysokou mierou sociálnej odkázanosti. 

Spolu to znamená, že mnohé samosprávy by nemuseli byť schopné ani motivované spravovať v najbližších rokoch sociálnu pomoc efektívnejšie ako štátna správa.

Tieto skutočnosti však nemôžu byť argumentom proti snahe decentralizovať služby v oblasti trhu práce a sociálnej pomoci tam, kde samosprávy majú motiváciu aj schopnosť na seba prevziať novú zodpovednosť. Navrhujeme preto uplatniť tzv. viacrýchlostný model, ktorý predstavujeme v dvoch alternatívach.

Alternatíva 1: 
-	zákon umožní za presne definovaných podmienok prenos výkonu štátnej správy na samosprávu v oblasti sociálnych vecí na základe zmluvy MPSVaR SR a VÚC alebo obce
-	keď VÚC alebo obec vykonáva štátnu správu, zákon umožní v rámci vymedzených hraníc modifikáciu niektorých pravidiel tak, aby sa dodržala ústavná garancia pre občanov v núdzi a zároveň sa umožnila flexibilita samospráve
-	finančný rámec vytvorí motiváciu pre obec či VÚC na tieto kroky 

Alternatíva 2:
-	zákon ponechá správu sociálnej pomoci v rámci štátnej správy, ale umožní obciam či VÚC modifikovať v rámci obmedzení daných zákonom niektoré parametre tak, aby lepšie odrážali miestne špecifiká

Alternatíva 1 je koncepčne čistejšia a systémovejšia, z technického hľadiska však predstavuje oveľa zložitejší nástroj, s ktorým sú v rámci Slovenska len veľmi obmedzené skúsenosti. V prípade, že sa ukáže byť z praktických dôvodov zatiaľ nerealizovateľná, bude uplatnená Alternatíva 2.

4.6 Obmedzenie zneužívania sociálneho systému

Najdôležitejšie opatrenia znižujúce zneužívanie sociálneho systému sú uvedené v častiach 4.1 – 4.5, pretože len systémovými opatreniami zameranými na zmenu motivácie jednotlivých účastníkov a na jasné pravidlá v systéme je možné výrazne znížiť zneužívanie sociálneho systému. Napriek tomu je potrebné prestavať a posilniť kontrolné a represívne mechanizmy

Osobitná pozornosť bude venovaná boju proti podvodom a korupcii v oblasti: 
•	nelegálnej práce evidovaných nezamestnaných
•	aktivácie nezamestnaných a všeobecne pri prostriedkoch ESF a SDF 
•	invalidných dôchodkov a kompenzácii pre jednotlivcov so zdravotným postihnutím
•	dávok sociálnej pomoci v hmotnej núdzi
•	sociálnych služieb
•	nemocenského poistenia 

Základom musí byť dôraz na systémové opatrenia zabezpečujúce kvalitu a skutočné plnenie poskytovaných služieb a to najmä v oblasti vzdelávania, aktivačných opatrení a sociálnych služieb. V rámci realizácie Stratégie preto bude prepracovaný systém akreditácie, štandardov a certifikácie ďalšieho vzdelávania, ktorý nadviaže na iné kroky uvedené v časti 4.3 a bude vytvorený systém akreditácie, certifikácie a štandardov v oblasti sociálnych služieb a aktivačných opatrení, na ktorých bude založená ich finančná podpora zo štátneho rozpočtu vrátane nástrojov ESF. 

Pri realizácii Stratégie sa využijú nástroje, ktoré už v právnom poriadku existujú alebo ktoré sa pripravujú v nadväznosti na programové vyhlásenie vlády. Ide najmä o inštitút korunného svedka a spoluprácu so špeciálnym prokurátorom na boj proti korupcii. Okrem toho budú vytvorené ďalšie mechanizmy s univerzálnym uplatnením, ktoré budú mimoriadne užitočné práve pri obmedzení zneužívania sociálneho systému. Jedným bude napríklad inštitút ochrany a motivácie jednotlivca ochraňujúceho verejný záujem oznámením nelegálnej aktivity (tzv. whistleblower), ďalším nulová tolerancia v štátnej a verejnej službe na korupciu (t. j. doživotný zákaz práce v štátnej a verejnej službe po odsúdení z korupcie) a podobné ustanovenia pre tých, ktorí nie sú zamestnancami vo verejnej alebo štátnej službe, ale sú financovaní z verejných zdrojov (napríklad lekári primárneho kontaktu). Tie budú doplnené vytvorením systému tzv. čiernej listiny, kde právnické osoby, ich štatutári a fyzické osoby, ktoré sa dopustili zneužitia prostriedkov z projektov aktivácie nezamestnaných a projektov ESF a SDF, sa nebudú môcť uchádzať o podporu v budúcnosti. Vytvorenie týchto nástrojov bude spojené s výrazným posilnením kontrolných zložiek v rámci integrovanej štátnej správy na úseku sociálnych vecí ako aj investíciami do jej kvality a posilnenia nezávislého postavenia. S tým budú spojené kroky na prerušenie profesijných, lokálnych a regionálnych väzieb nevyhnutné na vytvorenie funkčného systému.

Zneužívanie sociálneho systému obmedzia aj nové kroky zamerané voči jednotlivcom zneužívajúcim podporu z verejných zdrojov. Preukázanie podvodu alebo nepravdivých údajov pri uplatňovaní nároku na financie z verejným zdrojov budú nielen razantnejšie postihované trestnoprávne, ale najmä budú pre takéhoto jednotlivca automaticky nasledovať finančné postihy obmedzujúce pomoc na zabezpečenie minimálnych životných podmienok. Pri definovaní nároku na pomoc z verejných zdrojov bude nevyhnutné novým spôsobom definovať, aké príjmy a najmä aktíva má jednotlivec použiť na riešenie svojej situácie predtým, než požiada o pomoc štát. Porušenie liečebného režimu pri pracovnej neschopnosti bude dôvodom na rozviazanie pracovného pomeru zo strany zamestnávateľa. 

5. Nástroje realizácie Stratégie 

5.1	Zákony a všeobecne záväzné predpisy

Realizácia Stratégie bude spojená s prijatím viacerých nových zákonov alebo výraznou novelizáciou existujúcej legislatívy. Medzi základné piliere nového systému bude patriť:
•	zákon o organizácii štátnej správy na úseku sociálnych vecí a zamestnanosti 
•	zákon o pomoci v hmotnej núdzi
•	zákon o službách zamestnanosti
•	novelizácia zákona o prídavku na dieťa a o príspevku k prídavku na dieťa
•	novelizácia zákona o rodičovskom príspevku
•	novelizácia zákona o životnom minime a o ustanovení súm na účel štátnych sociálnych dávok
•	novelizácia zákona o sociálnom poistení

Nad rámec Stratégie v súčasnosti MPSVaR SR pracuje na koncepčných dokumentoch a legislatíve  v oblasti sociálnych služieb, kompenzácii zdravotného postihnutia a sociálnoprávnej ochrany. Po prijatí novej legislatívy v oblasti sociálnoprávnej ochrany a kompenzácií zdravotného postihnutia sa zruší zákon o sociálnej pomoci v súčasnom znení a bude nahradený sústavou nových právnych predpisov. Rovnako po prijatí zákona o organizácii štátnej správy na úseku sociálnych vecí a zamestnanosti a zákona o službách zamestnanosti bude zrušený zákon o zamestnanosti.

Pri tvorbe nových zákonov a novelizácii existujúcej legislatívy bude dôraz kladený na pružnosť systému, teda na možnosť upraviť konkrétne oblasti viacerými podzákonnými normami v limitoch tvorených zákonom.

Navrhované zmeny v tomto dokumente budú spracované a realizované v súlade s harmonogramom prác na pokračovaní reformy verejnej správy.

5.2	Financovanie

Cieľom je financovať realizáciu Stratégie jednotným finančným rámcom umožňujúcim pružnú kombináciu zdrojov, financovanie bežných aj kapitálových výdavkov a poskytovanie nenávratných aj návratných finančných prostriedkov. Väčšina uvedených prostriedkov by mala prechádzať štátnym rozpočtom. V tejto časti abstrahujeme od reforiem ostatných systémov (zdravotníctvo, dôchodková reforma, daňová reforma).

Finančné zdroje budú pochádzať najmä z:
•	vlastných zdrojov štátneho rozpočtu
•	Európskeho sociálneho fondu
•	prostriedkov Európskej investičnej banky
•	prostriedkov Svetovej banky
•	Rozvojovej banky Rady Európy 
•	zdrojov domácich právnických a fyzických osôb podieľajúcich sa na spolufinancovaní projektov

Tieto finančné zdroje sa budú používať najmä na: 
•	financovanie nového systému pomoci v hmotnej núdzi
•	financovanie nových nástrojov zamestnania a samozamestnania nezamestnaných
•	financovanie fungovania štátnej správy v oblasti zamestnanosti, sociálnych vecí a rodiny
•	projekty v rámci Sektorového operačného programu Ľudské zdroje a Jednotného programovacieho dokumentu Bratislava cieľ 3
•	návratné a nenávratné projekty Sociálneho rozvojového fondu
•	rozvojové projekty financované z o zahraničných zdrojov 

Európsky sociálny fond by mal byť dominantným nástrojom financovania projektov zvyšovania zamestnanosti, zamestnateľnosti a participácie ako aj modernizácie a reštrukturalizácie služieb zamestnanosti. Financovanie Stratégie znamená aj finančnú pomoc štátu uchádzačom o tieto prostriedky tak, aby sa vyčerpali prostriedky pridelené Slovensku, ale zaručila sa efektívnosť ich využitia. Konkrétne pôjde o využitie princípu kofinančného prahu podľa typu aktivity a princípu, že výška kofinancovania je významným kritériom pri hodnotení projektov. Aktívna politika trhu práce nebude naďalej financovaná zo zdrojov NÚP (z príspevkov na poistenie v nezamestnanosti), ale zdrojom na jej financovanie bude štátny rozpočet a vo veľkej miere prostriedky z Európskeho sociálneho fondu, vrátane iných foriem financovania. V nadväznosti na princíp doplnkovosti podľa článku 11 nariadenia č. 1260/1999 ES budú zdroje z Európskeho sociálneho fondu zdrojmi doplnkovými. Z toho vyplýva, že úroveň výdavkov z verejných zdrojov SR na aktívnu politiku trhu práce po vstupe do Európskej únie bude musieť byť minimálne na úrovni ako pred vstupom SR do Európskej únie. Okrem toho prostredníctvom Sociálneho rozvojového fondu bude možné financovať aj menšie projekty s pružnejšími pravidlami. Tieto kroky by mali nadväzovať na prechod k programovému rozpočtovaniu v sociálnej oblasti. 

5.3	Iné nástroje

Úspešná realizácia Stratégie je podmienená prijatím koncepčných dokumentov a realizáciou reforiem, ktoré ju budú bližšie rozvíjať v konkrétnych oblastiach. Pôjde najmä o projekt sociálnych služieb pre rodiny podporujúce zamestnanosť, koncepciu zabezpečenia absorbčnej schopnosti prostriedkov z ESD, projekt prípravy Sociálneho rozvojového fondu, prípravu Spoločného memoranda o inklúzii a výraznú aktualizáciu Národného plánu zamestnanosti. Okrem toho bude potrebné pri realizácii Stratégie brať ohľad na pripravované kroky v nasledovných oblastiach: sociálnoprávna ochrana, kompenzácie zdravotného postihnutia, rodinná, populačná a imigračná politika a dôchodková reforma.

Mimo rezortu MPSVaR SR bude nevyhnutné realizáciu Stratégie neustále koordinovať najmä s krokmi pri realizácii daňovej reformy, reformy financovania základného a stredného školstva, reformy ďalšieho vzdelávania, a pri zmenách v oblasti bytovej politiky ako aj železničnej a autobusovej dopravy.

5.4	Riadenie a komunikácia zmeny

Záver roku 2003 a rok 2004 budú znamenať postupnú realizáciu jednotlivých legislatívnych, finančných aj inštitucionálnych reforiem, ktoré na seba úzko nadväzujú. Nie všetky je však technicky možné a vhodné odštartovať v rovnaký deň. Preto budú existovať prechodné obdobia, keď budú fungovať len niektoré časti nového systému. Pri plánovaní reformných krokov sa bude vychádzať z potreby výraznej zmeny vo fungovaní systému v konkrétny deň, ktorý možno označiť za spustenie reformy. Optimálnym dňom sa v tejto súvislosti javí 1. január 2004, ak sa však z technických dôvodov spomalí prijímanie potrebnej legislatívy, možno ho posunúť. 

Zároveň s prijímaním nových zákonov bude potrebné realizovať aj zmeny vo fungovaní inštitúcií. Vznik integrovanej štátnej správy v oblasti zamestnanosti, sociálnych vecí a rodiny zabezpečí lepšiu úroveň výkonu štátnej správy a služieb pre jednotlivcov, ktorí ich potrebujú, len vtedy, ak bude začiatkom, nie koncom zmien. Inštitucionálna reforma bude spojená nielen s investíciami do ľudských zdrojov, ale aj s reštrukturalizáciou existujúcej siete úradov. Na základe skúseností zo zahraničia možno usúdiť, že skutočná integrácia bude trvať 2-3 roky a jej úspešné riadenie bude kľúčom k zlepšeniu situácie. Ďalším nástrojom realizácie návrhov Stratégie bude spolupráca s obcami a VÚC, ktoré budú mať záujem o uplatnenie viacrýchlostného modelu a prispôsobenie nástrojov sociálnej politiky miestnym potrebám. V súvislosti s uvedenými krokmi budú pripravené jednotlivé plánovacie dokumenty na úrovni MPSVaR SR, ktoré vytýčia obsah a harmonogram ich realizácie.

Vzhľadom na rozsah a hĺbku zmien je kľúčom k ich úspešnému presadeniu a realizácii dôraz na komunikáciu. Komunikácia zmien bude musieť byť zameraná nielen na médiá, ale priamo na jednotlivcov (nezamestnaní aj zamestnaní/pracujúci), súčasných zamestnancov NÚP a sociálnych odborov na OÚ a KÚ, predstaviteľov samosprávy a mimovládnych organizácií. V závislosti od cieľovej skupiny sa bude komunikácia sústreďovať najmä na nasledovné témy: čo znamená nový systém a na akej filozofii je postavený, v čom je výhodný pre danú cieľovú skupinu, ako pripravovať projekty a uchádzať sa o podporu. Tieto aktivity bude nevyhnutné realizovať počas schvaľovania Stratégie a nadväzujúcej legislatívy, pred dňom spustenia reformy a aj potom. Komunikácia nepredstavuje jednosmerný proces, ale bude obsahovať aj spätnú väzbu. V rámci realizácie Stratégie bude pripravený Komunikačný plán, ktorý skonkretizuje pripravované kroky.

Vzhľadom na otvorenosť Stratégie a meniace sa prostredie považujeme za nevyhnutné vytvoriť mechanizmy periodického hodnotenia, v rámci ktorého budeme počas celého volebného obdobia v intervaloch 6 – 12 mesiacov prizývať expertov z Európskej komisie, Svetovej banky a vybraných členských krajín EÚ a diskutovať s nimi o dosiahnutých výsledkoch a nevyhnutných korekciách. Zároveň budeme klásť dôraz na rozvoj domácich kapacít na hodnotenie sociálnej politiky a ich zapojenie do reforiem.