Vyhodnotenie medzirezortného pripomienkového konania 

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 480/2002 Z.z. o azyle a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov, bol v rámci medzirezortného pripomienkového konania zaslaný 39 subjektom na vyjadrenie. 

Spôsob pripomienkového konania :       skrátený postup – 7 pracovných dní - čl. 9 ods. 7 legislatívnych pravidiel vlády SR 

Zoznam oslovených subjektov :        Podpredseda vlády pre európsku integráciu a pre ľudské a menšinové práva a regionálny rozvoj, Ministerstvo hospodárstva SR, Ministerstvo financií SR, Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií SR, Ministerstvo pôdohospodárstva SR, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR, Ministerstvo obrany SR, Ministerstvo spravodlivosti SR, Ministerstvo zahraničných vecí SR, Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Ministerstvo životného prostredia SR, Ministerstvo školstva SR, Ministerstvo kultúry SR, Ministerstvo zdravotníctva SR, Úrad vlády SR, Protimonopolný úrad SR, Štatistický úrad SR, Úrad pre štátnu službu, Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, Úrad jadrového dozoru SR, Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR, Úrad pre verejné obstarávanie SR, Úrad priemyselného vlastníctva SR, Správa štátnych hmotných rezerv SR, Národný bezpečnostný úrad , Inštitút pre aproximáciu práva Úradu vlády SR, Národná banka Slovenska, Najvyšší kontrolný úrad SR, Najvyšší súd SR, Generálna prokuratúra SR, Slovenská informačná služba, Úrad na ochranu osobných údajov, Ústavný súd SR, Úrad Vysokého komisára OSN pre utečencov, Úrad vlády SR – odbor boja proti korupcii, Slovenský helsinský výbor, Krajský súd v Bratislave 

Počet oslovených subjektov :                 39

Zaslali do stanoveného termínu :            Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR, Úrad priemyselného vlastníctva SR, Ústavný súd SR, Úrad pre verejné obstarávanie SR, Ministerstvo obrany SR, Najvyšší kontrolný úrad SR, Správa štátnych hmotných rezerv SR, Inštitút pre aproximáciu práva Úradu vlády SR, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR, Konfederácia odborových zväzov, Národný inšpektorát práce, Ministerstvo zahraničných vecí SR, Podpredseda vlády pre európsku  integráciu a pre ľudské a menšinové práva a regionálny rozvoj, Úrad jadrového dozoru SR, Ministerstvo pôdohospodárstva SR, Úrad na ochranu osobných údajov, Ministerstvo spravodlivosti SR, Ministerstvo školstva SR, Ministerstvo financií SR, Štatistický úrad SR, Úrad pre štátnu službu SR, Protimonopolný úrad SR, Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií SR, Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Úrad Vysokého komisára OSN pre utečencov, Ministerstvo hospodárstva SR, Ministerstvo kultúry SR, Slovenský helsinský výbor, Úrad vlády SR, Ministerstvo hospodárstva SR, Ministerstvo zdravotníctva SR,  

Zaslali po termíne :                                 1 -  Ministerstvo spravodlivosti SR – sekcia medzinárodného a európskeho práva

Vôbec nezaslali :                            Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, Národný bezpečnostný úrad, Najvyšší súd SR, Slovenská informačná služba, Úrad vlády – odbor boja proti korupcii 

Subjekty, ktoré nemali pripomienky :  Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR, Úrad priemyselného vlastníctva SR, Ústavný súd SR, Úrad pre verejné obstarávanie SR, Ministerstvo obrany SR, Najvyšší kontrolný úrad SR, Správa štátnych hmotných rezerv SR, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR, Konfederácia odborových zväzov, Národný inšpektorát práce,  Podpredseda vlády pre európsku  integráciu a pre ľudské a menšinové práva a regionálny rozvoj, Úrad jadrového dozoru SR, Ministerstvo spravodlivosti SR, Ministerstvo školstva SR, Ministerstvo financií SR, Protimonopolný úrad SR, Ministerstvo hospodárstva SR, Ministerstvo hospodárstva SR, Ministerstvo zdravotníctva SR, 

Počet vznesených pripomienok :  76

Počet akceptovaných pripomienok : 45

Počet neakceptovaných pripomienok – z toho počet zásadných – ktoré subjekty : 31 – 13 - Úrad Vysokého komisára OSN pre utečencov 

Rozporové konanie: 9.9.2004 so Štatistickým úradom SR – rozpory odstránené, 10.9.2004 s Úradom Vysokého komisára OSN pre utečencov, bolo dohodnuté, že pri neakceptovaných pripomienkach sa uvedie dôvod ich neakceptovania.

Subjekt 
	Pripomienka 	Charakter	A/N/C	Odôvodnenie 	
Inštitút pre aproximáciu práva Úradu vlády SR 
	K návrhu zákona 
Všeobecne 

1. V súlade s článok 11 smernice 2003/9/ES odporúčame upraviť text návrhu zákona tak, aby bolo zrejmé, že prístup na trh práce sa žiadateľovi o azyl nemôže odmietnuť ani počas odvolacích konaní proti zamietnutiu žiadosti

2. V texte návrhu chýba ustanovenie vyplývajúce z článku 14 smernice 2003/9/ES o tom, že členské štáty venujú zvláštnu pozornosť predchádzaniu útokom v priestoroch a ubytovacích centrách uvedených v odseku 1 písm. a) a b) článku 12. 

3. Predkladaná úprava postráda zmienku o tom, že osoby, ktoré pracujú v ubytovacích zariadeniach, špeciálne osoby, ktoré pracujú s maloletými deťmi, musia prejsť príslušnou odbornou prípravou a musia byť viazané povinnosťou zachovávať mlčanlivosť, ako je to definovaná vo vnútroštátnom práve v súvislosti s akýmikoľvek informáciami získanými počas výkonu práce, pričom smernica 2003/9/ES túto problematiku upravuje v článku 11 aj 19. 

4. Považujeme za žiaduce, aby text zákona výslovne upravoval, že deťom, ktoré sú obeťami akéhokoľvek zneužívania, zanedbávania, vykorisťovania, mučenia alebo krutého, neľudského a ponižujúceho zaobchádzania alebo ktoré trpeli kvôli ozbrojeným konfliktom, bude poskytnutá nielen vhodná zdravotná, ale aj psychologická zdravotná starostlivosť a kvalifikované poradenstvo (viď článok 18 smernice 2003/9/ES). 

5. Všeobecné ustanovenia o právnom inštitúte opatrovníka podľa zákona o rodine nepovažujeme v tomto prípade za dostačujúce a žiadame zakotviť povinnosť, tak ako ju ustanovuje článok 19 smernice, a síce premietnuť do návrhu zákona povinnosť chrániť najlepšie záujmy neplnoletých osôb bez sprievodu, najmä snažiť sa čo najskôr vyhľadať ich rodinných príslušníkov,. V prípadoch, kedy by mohlo dôjsť k ohrozeniu života alebo bezúhonnosti neplnoletej osoby alebo jej blízkych príbuzných, najmä ak ostali v krajine pôvodu, sa musí zabezpečiť, aby sa zhromažďovanie, spracovávanie a distribúcia informácií týkajúcich sa týchto osôb vykonávali tajne, aby sa predišlo ohrozeniu ich bezpečnosti.  

K jednotlivým ustanoveniam
6. Samotná dvojročná lehota, ktorú ustanovuje § 3a predkladaného návrhu zákona, je v rozpore so zmyslom azylového konania, ktorým je zistiť, či existujú dôvody na udelenie azylu, preto žiadame vypustiť toto ustanovenie. Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

7. V § 23 ods. 4 písmeno a) žiadame upraviť text nasledovne: „počas konania o udelenie azylu dodržiavať všeobecne záväzné právne predpisy“. Navrhovaný text o spolupráci s ministerstvom vnútra považujeme za nadbytočný a nežiaduci, pretože je možné z neho usudzovať, že žiadateľ o azyl bude povinný spolupracovať s ministerstvom vnútra inak ako v súlade so všeobecne záväznými právnymi predpismi.

8. V zmysle zákona č. 416/2004 Z.z. o Úradnom vestníku Európskej únie sa v citácii právne záväzných aktov Európskych spoločenstiev a Európskej únie namiesto názvu „Úradný vestník Európskej únie“ uvádza skratka „Ú.v. EÚ“ a namiesto názvu „Úradný vestník Európskych spoločenstiev“ sa uvádza skratka „Ú.v. ES“. 

9. Smernica rady 2003/9/ES z 27. januára 2003, bola v Úradnom vestníku publikovaná až 6. februára 2003, a kedže s platnosťou od 1. februára 2003 bol Úradný vestník Európskych spoločenstiev premenovaný na Úradný vestník Európskej únie, žiadame to v texte opraviť.

10. Z textu návrhu zákona žiadame tiež vypustiť vetu :“Preklad týchto právnych aktov sa nachádza v Centrálnej prekladateľskej jednotke sekcie Inštitútu pre aproximáciu práva Úradu vlády Slovenskej republiky“, pretože tento preklad nie je právne záväzny. Právne záväzné sú iba preklady publikované v Ú.v. EÚ.

K doložke zlučiteľnosti
V doložke zlučiteľnosti doporučujeme vypustiť údaje uvádzané v bode 3. Údaje uvádzané v súlade s Legislatívnymi pravidlami vlády SR plnili svoju funkciu pred vstupom SR do EÚ a v súčasnosti sú neaktuálne a ich uvádzanie je neúčelné. Navrhujeme ich nahradiť identifikáciou záväzkov SR v predmetnej oblasti vyplývajúcich z Prístupovej zmluvy najmä z Aktu o podmienkach pristúpenia a tiež povinností vyplývajúcich z materiálov o určení gestorstva smerníc.

K tabuľke zhody
V súlade s prílohou č.1a k legislatívnym pravidlám vlády Slovenskej republiky („tabuľka zhody sa vypracúva ku všetkým článkom normatívneho textu smernice vrátane prílohy k nej, a to aj v prípade, ak navrhovateľ transponuje len niektoré jej články“) žiadame o vypracovanie kompletnej tabuľky zhody. Len vypracovanie kompletných tabuliek zhody umožnuje preukázanie náležitej transpozície smerníc.	

O

O

O

O

O

Z

O

O

O

O

O

O	

A

N

N

N

N

A

N

A

A

A

N

N

	

Zákon o azyle pokrýva ustanovenie článku 14, v ustanovení § 39 ods. 2.

Transponovať toto ustanovenie nie je potrebné do zákona o azyle, pracovníci, ktorí pracujú v ubytovacích zariadeniach ako aj tí, ktorí pracujú s maloletými maloletými deťmi, sú v štátnozamestnaneckom pomere, resp. vykonávajú prácu vo verejnom záujme, teda musia spĺňať kritéria pre výkon tejto práce v zmysle osobitných predpisov. 

Podľa platných právnych predpisov zdravotná starostlivosť zahŕňa aj psychologickú starostlivosť. Navrhovaná právna úprava je tak v súlade so smernicou 2003/9/ES.

Inštitút opatrovníka bol zavedený práve s úmyslom zabezpečiť a poskytnúť neplnoletým osobám chrániť ich záujmy čo najlepšie. 

Ustanovenie bolo vypustené. 

Ide o osobitné vyjadrenie povinnosti žiadateľa o azyl spolupracovať s Ministerstvom vnútra SR v záujme čo najrýchlejšieho rozhodnutia v rámci konania o udelení azylu. 

. 

Doložka zlučiteľnosti vrátane bodu 3 je vypracovaná v súlade s Prílohou č. 1 k legislatívnym pravidlám vlády Slovenskej republiky; v prípade ich neaktuálnosti je potrebné ich novelizovať. 

Tabuľky zhody sú vypracované v súlade s legislatívnymi pravidlami vlády. 

	
Ministerstvo zahraničných vecí SR
	K Čl. I

1.	K bodu 9 – upozorňujeme na skutočnosť, že podľa navrhovaného ustanovenia § 4 ods. 2 je žiadateľ poučený pred vyplnením dotazníka o právach a povinnostiach počas konania o udelenie azylu. Rovnako v § 6 ods. 2 zákona je zakotvené takéto poučenie pred uskutočnením pohovoru. Odporúčame tieto dve ustanovenia ujednotiť alebo       v  § 6  ods. 2 vložiť za slovo „ministerstva“ slovo „opätovne“

2.	K bodu 17  – slová „podľa osobitného predpisu“ odporúčame zmeniť na „podľa všeobecného predpisu o správnom konaní“, aby sa zachovala jednotná formulácia v celom zákone;

3.	 K bodu 23 – v ods. l odporúčame ešte doformulovať toto ustanovenie pre prípad, ak nastane situácia navrhovaná v bode 14, t.j. že sa pohovor neuskutoční, nakoľko bude postačovať iba vstupný pohovor. V ods. 2 odporúčame doplniť text vo vzťahu k slovám „verejného poriadku“ napr. „ohrozenia verejného poriadku“;

4.	V prílohe č. 2 – v časti Vyhlásenie odporúčame v prvej vete pred slovom „vrátane“ vypustiť slová „a to“.	

O

O

O

O	

A

A

N

A	

Ide o nesúvisiace prípady. 	
Ministerstvo pôdohospodárstva SR	1. K čl. I k bodu 28 – V poznámke pod čiarou k odkazu 11b) odporúčame vypustiť slová „Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky“, vzhľadom na skutočnosť, že podľa Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky sa pri skrátenej citácii ústredný orgán štátnej správy, ktorý vykonávací predpis vydal, neuvádza.

	2. K čl. I k bodu 46 – Pri citácii právnych aktov Európskych spoločenstiev a Európskej únie odporúčame v zátvorke uvádzať skratku „Ú. v. ES“ namiesto názvu „Úradný vestník Európskych spoločenstiev“ podľa § 2 ods. 2 zákona č. 416/2004 Z. z. o Úradnom vestníku Európskej únie.

	3. K celému materiálu – Pri citácii právnych aktov Európskych spoločenstiev a Európskej únie odporúčame používať malé začiatočné písmeno, napr. „smernica Rady..., nariadenie Rady...“.
	O

O

O	N

A

A	Návrh je v súlade s legislatívnymi pravidlami vlády. 	
Úrad na ochranu osobných údajov 
	1. k bodu 7. návrhu zákona:
Žiadame, aby zoznam údajov o cudzincovi uvedených na doklade na prepravu do záchytného tábora bol v § 3 ods. 8 explicitne vymenovaný.

2. Žiadame doplniť § 24 ods. 2 zákona č. 480/2002 Z.z. o zoznam údajov, ktoré budú uvádzané na doklade o povolení na trvalý pobyt.
	Z

O	A

A		
Štatistický úrad SR 
	„V § 48 sa za odsek 2 vkladá nový odsek 3, ktorý znie:
(3) Ministerstvo spracováva údaje v odseku 1 písmená a) až d) v požadovanej štruktúre  a periodicite vo forme agregovaných štatistických prehľadov za SR, prezentuje a poskytuje ich Štatistickému úradu Slovenskej republiky, Eurostatu, Komisii Európskej únie a hlavnému komisárovi UNHCR.
Doterajší odsek 3 sa označuje ako odsek 4.“. 

K bodu 27 – odporúčame preformulovať úvodnú vetu  k § 22 nasledovne:
„V § 22 sa za odsek 6 vkladá nový odsek 7, ktorý znie: (7).... Súčasne odporúčame doplniť ďalšiu vetu: „Doterajší odsek 7 sa označuje ako odsek 8.“.V tomto prípade ide o logickú náväznosť.

K Dotazníku žiadateľa o udelenie azylu - v časti osobné údaje žiadateľa odporúčame v bode 1 zameniť rodné meno ženy za rodné priezvisko ženy a v bode 10 zameniť rodný jazyk za materinský jazyk.
Bod 18 Rodinný stav odporúčame zaradiť do osobných údajov žiadateľa ako samostatný bod. Súčasne v ňom odporúčame vypustiť kategóriu Druh/Družka, keďže táto nie je zahrnutá ako oficiálna  kategória do rodinného stavu v zmysle príslušných právnych predpisov.   
V časti osobné údaje o rodinných príslušníkoch odporúčame zmeniť poradie o rodinných príslušníkoch z hľadiska väzby rodinných príslušníkov a ako prvú uviesť kategóriu  „Manžel(/ka)“ a pokračovať kategóriami „Súžitie s inou osobou: Druh/Družka, Deti, Otec, Matka, Súrodenci.“.
V bode 34 odporúčame preštylizovať otázku takto: „Kedy a ako ste vstúpili na územie členského štátu Európskej únie?“.
	Z

O

O

	C

N

C

	Na rozporovom konaní došlo k dohode zástupcov MV SR a Štatistického úradu na znení § 48 ods. 3 : „(3) Ministerstvo poskytuje Štatistickému úradu Slovenskej republiky informácie o žiadateľoch, azylantoch, cudzincoch žiadajúcich o poskytnutie dočasného útočiska a odídencoch.“. 

Navrhované znenie je v súlade s legislatívnymi pravidlami vlády SR.

Po dohode so Štatistickým úradom SR sa  rodné meno ženy upravilo na rodné priezvisko ženy, rodný jazyk na materinský jazyk a preštylizovala sa otázka v bode 34. 	
Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií SR 	Čl. I
K bodu 8 V poznámke pod čiarou k odkazu 6b odporúčame slová v zátvorke vložiť za slovo „konaní“.
K bodu 11 V § 5 ods. 1 uvádzate v prvej vete „preukaz žiadateľa“. Odporúčame za slová „Ministerstvo vydá preukaz“ vložiť slovo „žiadateľa“.
K bodu 13 V § 5 ods. 3 v úvodnej vete uvádzate slová „preukaz žiadateľa“. Odporúčame v písmene b) doplniť za slovo „preukazu“ slovo „žiadateľa“.
K bodu 16 Do Národnej rady SR bol 20.8.2004 predložený nový návrh zákona o rodine.
K bodu 23 Pred označenie paragrafu v úvodnej vete odporúčame vložiť predložku „V“.
K bodu 34 Odporúčame upraviť podľa bodu 38 prílohy č. 2 k legislatívnym pravidlám vlády SR.

K bodu 41  Odporúčame upraviť takto: „V § 40 ods. 1 sa odkaz 20 nad slovom „konaní“ nahrádza odkazom 6b.
K bodu 43 Odporúčame upraviť takto: „V § 52 sa odkaz 20 nad slovom „konaní“ nahrádza odkazom 6b.
Čl. II
K bodu 1
Odporúčame vypustiť znenie poznámky pod čiarou k odkazu 23 s úvodnou vetou, pretože poznámka pod čiarou s odkazom 23 už je zavedená v zákone č. 480/2002 Z. z. 
	O

O

O

O

O

O

O

O

O	A

A

A

A

A

A

A

A

A	

Ustanovenie sa vypustilo.  	
Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR	K čl. I
K bodu 16 (§ 16 ods. 2)
V poznámke pod čiarou k odkazu 8a odporúčame doplniť aj citáciu na „§ 75a Občianskeho súdneho poriadku“.

K bodu 28 (§ 23 ods. 3 písm. f) a g) .Pred text v úvodzovkách treba vložiť označenie odseku „(3)“. 
V písmene g) odporúčame ustanovenie neviazať len na školopovinné osoby a text formulačne spresniť nadväzne na body 35 a 36 ; odporúčame povinnosť absolvovať kurz slovenského jazyka u žiadateľa, na ktorého sa vzťahuje povinná školská dochádzka,  zosúladiť s čl. III - § 34a ods. 4 . 

K bodu 31(§ 23 ods. 6)
Vzhľadom na to, že dôvodom novely zákona je harmonizácia právneho poriadku SR so Smernicou Rady 2003/9/ES z 27.1.2003, považujeme navrhované uvedené znenie nad minimálny štandard ustanovený v smernici a je možné s ním súhlasiť iba za predpokladu, že pôjde o nízky počet ľudí, ktorí získajú týmto spôsobom prístup na trh práce. 
Odporúčame za slovo „vzťahu“ dať odkaz 16 na poznámku pod čiarou a prípadne aj na zákon uvádzaný v čl. II;

Nad rámec návrhu :
Odporúčame prehodnotiť aj znenie § 43 ods. 5 zákona č. 48/2002 o pobyte cudzincov v znení neskorších predpisov, v ktorom sa uvádza: „Policajný útvar na žiadosť cudzinca, ktorému bol udelený tolerovaný pobyt podľa odseku 1 písm. a), môže po uplynutí troch rokov od udelenia tolerovaného pobytu udeliť povolenie na prechodný pobyt na účel zamestnania.“ Odporúčame slová „po uplynutí troch rokov“ nahradiť skorším termínom napríklad slovami „po uplynutí dvoch rokov“.

K čl. II
V bode 1 (§ 22, ods. 5 písm. f)
žiadame vypustiť navrhované znenie písmena f).

V bode 1 pri citácii poznámky pod čiarou k odkazu 23 treba vypustiť slová „v znení neskorších predpisov“.
	
O

O

O

O

O

O
	
N

A

N

A

A

A

	
Navrhovaný odkaz je postačujúci. 

Žiadateľov o azyl nie je možné nútiť k navštevovaniu kurzov slovenského jazyka.

Návrh zákona preberá ustanovenie článku 11 ods. 2 a 3 smernice 2003/9/ES a nestanovuje vyšší štandard ako je v smernici.

Príslušný odkaz existuje už v platnom zákone o azyle. 

Ministerstvo prehodnotilo predmetný návrh, avšak predmetom novelizácie je transpozícia smernice 2004/9/ES. 

	
Ministerstvo kultúry SR 	 K Čl. I bod 5:
Odporúčame v § 3 ods. 2 písm. e) nahradiť slová „sa cudzinec zdržiava“ slovami „je cudzinec umiestnený“, príp. iným vhodným výrazom.
Výraz „zdržiava sa“ je v súvislosti s výkonom väzby alebo trestu odňatia slobody nenáležitý, keďže dotyčný subjekt nemôže toto miesto z vlastnej vôle opustiť.

K Čl. I bod 7:
 	2) Odporúčame upresniť výraz „doklad na prepravu do záchytného tábora“. (v odseku 6 sa napr. uvádza „preukaz na preukazovanie totožnosti“); ide o rozdielne druhy dokladov/preukazov?  

K Čl. I bod 8 ods. 2:
	V § 3a ods. 2 odporúčame zvážiť vypustenie slova „môže“ a slovo „odpustiť“  nahradiť  slovom „odpustí“. Navrhované znenie ustanovenia  umožňuje dvojnásobné prehodnocovanie  žiadateľa – keď je uznaný „osobitný zreteľ“ a ešte ostáva priestor aj na ďalšie zvažovanie. 

K Čl. 1 bod 9 ods. 2:
Odporúčame slová „podľa možností“ nahradiť napr. slovom „zvyčajne“ alebo „spravidla“. 	O

O

O

O

	N 

N

A

N 	Navrhovaná právna úprava je postačujúca a zrozumiteľná. 

Účelom tohto dokladu je preukázať, že osoba, ktorá sa prepravuje do záchytného tábora, sa na území Slovenskej republiky zdržiava legálne.

Ustanovenie bolo vypustené. 

Transponuje sa smernica 2003/9/ES.	
Generálna prokuratúra SR	Uplatňujeme však pripomienku k § 17 ods. 2 (bod 18 návrhu) a k § 23 ods. 7 (bod 32 návrhu), kde pred slovo „zástupca“ treba doplniť slovo „zákonný“.
	O	C	Slovo „zákonný“ sa doplnilo v § 32 ods. 7. 	
Úrad vlády SR	K Čl. I, bodu 8. – požadujeme vypustiť navrhovaný § 3a.

Všeobecne: Podľa odseku 2 článku 21 Smernice Rady majú byť “Postupy prístupu k právnej pomoci ustanovené vnútroštátnou legislatívou.” V tejto súvislosti upozorňujeme, že prístup žiadateľov o azyl k právnej pomoci počas celého azylového konania (tak na administratívnej, ako aj na úrovni súdov) platná legislatíva Slovenskej republiky nezabezpečuje  ani nezaručuje. Keďže hlavným účelom navrhovanej novely zákona o azyle je transpozícia Smernice Rady 2003/8/ES o minimálnym štandardoch prijímania žiadateľov o azyl do vnútroštátnej legislatívy, požadujeme aj v tejto oblasti zosúladiť Smernicu so zákonom o azyle.

	Z

Z	A

A	

O práve na právnu pomoc a o prístupe k právnej pomoci je žiadateľ o azyl povinne informovaný podľa § 4 ods. 2., čo deklaruje aj vyhlásením, že bol poučený o právach a povinnostiach a o práve zvoliť si právneho zástupcu. Týmto je návrh zákona v plnej zhode so smernicou 2003/9/ES, ktorá hovorí iba o prístupe k právnej pomoci. 
Právna pomoc sa žiadateľom o azyl poskytuje na základe osobitných predpisov, napr. zákona o advokácii. 
	
Slovenský helsinský výbor 	K bodu 8: Navrhujeme vypustiť bod 8 ako celok.

Nie je možné takto obmedziť prístup k azylovému konaniu. Je to nemysliteľné pri tých osobách, ktorých predchádzajúce konanie bolo zastavené. Každá osoba má právo, aby bola jej žiadosť preskúmaná v merite veci. Ak už prišlo k zastaveniu konania v azylovom konaní z akéhokoľvek dôvodu, toto nemôže byť odôvodnením nepreskúmania žiadosti o udelenie azylu.
Navyše keby takáto osoba, ktorej konanie bolo zastavené požiadala o udelenie azylu v inej krajine Európskej únie, pre to, že v SR jej to nie je zákonom umožnené, podľa Dublinského dohovoru by bola vrátená na územie SR a tu považovaná za žiadateľa podľa navrhovaného znenia § 4 ods. 6. Je nezmyselné, aby bolo obmedzené právo žiadať o azyl v SR a žiadosťou o azyl v inej krajine EU by sa táto osoba aj tak stala žiadateľom o udelenie azylu na území SR.
U osôb, ktorých predchádzajúca žiadosť o udelenie azylu bola rozhodnutá v merite veci, je takéto ustanovenie tiež diskriminujúce. V čase medzi podaním pôvodnej a opakovanej žiadosti o udelenie azylu môže totiž dôjsť napr. k zmene situácie v krajine pôvodu, ktorá môže postaviť žiadosť o udelenie azylu do úplne nového svetla. Posúdenie, či ide o takúto žiadosť nemôže zostať výlučne na svojvôli ministerstva bez možnosti preskúmania nezávislým súdom.
Ak chce navrhovateľ zabrániť zneužívaniu inštitútu azylu podávaním opakovaných neopodstatnených žiadostí, nepotrebuje na to ustanovenie, ktoré môže byť veľmi ľahko diskriminujúce voči osobám, ktoré naozaj ochranu potrebujú. Na zabránenie zneužívania konania opakovanými neopodstatnenými žiadosťami o udelenie azylu existuje § 30 ods. 1 písm. i) Správneho poriadku, podľa ktorého môže ministerstvo zastaviť konanie, ak sa v tej istej veci sa právoplatne rozhodlo a skutkový stav sa podstatne nezmenil.

V súvislosti s uvedeným je navyše potrebné vypustiť bod 1 návrhu, rovnako ako v bode 7 slová „a ak nerozhodne o zaistení cudzinca a o jeho umiestnení v zariadení pre cudzincov podľa osobitného predpisu6a),“. To, čo je ustanovené v bode 7 v uvedenej časti by sa totiž mohlo vzťahovať len na tých cudzincov, ktorý by opakovane žiadali o udelenie azylu v zmysle § 3a. V iných prípadoch nie je policajný útvar oprávnený rozhodnúť o zaistení cudzinca.

K bodu 11:
Navrhujeme, aby sa vypustilo slovo „národnosť“ v druhej vete § 5 ods. 1.Azylové konanie je špecifickým konaním, kde je potrebné zisťovať aj národnosť dotknutej osoby, nepovažujeme však za potrebné udávať túto informáciu v preukaze žiadateľa, ktorý slúži na jeho identifikáciu. Bolo by to aj v rozpore s § 8 ods. 1 zákona č. 428/2002 Z. z. o ochrane osobných údajov v platnom znení.

K bodu 19:
Navrhujeme vypustiť tento bod ako celok. Nemôžeme súhlasiť s odstránením možnosti účastníka konania vyjadriť sa k podkladom rozhodnutia a navrhovať doplnenie. Účastníkovi konania musí byť ponechaná možnosť oboznámiť sa s tým, ako sa ministerstvo vysporiadalo s jeho výpoveďou a podať návrhy na doplnenie konania. Nie je dôvod, prečo by práve v tomto type správneho konania malo byť toto právo účastníkovi konania odoprené. Navyše keď bude zachované toto právo, môže sa účastník konania vyjadriť k podkladom rozhodnutia ešte pred jeho vydaním a môže podávať návrhy na doplnenie, čím sa môže predísť napádaniu následných rozhodnutí na súde z dôvodu nedostatočného zistenia skutkového stavu. Toto je potrebné zachovať na čas pred vydaním rozhodnutia, kedy je už spis kompletný. Účastník nemôže presne vedieť, kedy je spis skompletizovaný a preto by sa pri použití navrhovaného ustanovenia mohlo ľahko stať, že dôjde k vydaniu rozhodnutia bez toho, aby účastník poznal všetky podklady k rozhodnutiu.

Účastníkovi konania musí byť ponechaná možnosť, aby sa pred vydaním rozhodnutia mohol vyjadriť k jeho podkladom a prípadne navrhnúť doplnenie.

K bodu 20:
V prípade cudzincov podľa § 3 ods. 2 písm. d) a e) nie je vhodné, aby sa zastavovalo konanie, ak sa nedostavia do záchytného tábora. Pri cudzincoch umiestnených v zariadení pre cudzincov podľa zákona o pobyte cudzincov, títo sa objektívne nemôžu dostaviť do záchytného tábora, lebo boli zaistení podľa zákona č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov a podľa toho istého zákona (§ 62 ods. 2) podanie vyhlásenia, že žiadajú o udelenie azylu nie je dôvodom na prepustenie. Preto sa takíto cudzinci nemôžu dostaviť do záchytného tábora a preto zmena § 19 ods. 1 vo vzťahu k tejto skupine nie je namieste. Rovnako je to aj s osobami v ústavnej zdravotnej starostlivosti, vo výkone väzby alebo výkone trestu odňatia slobody.

K bodu 24:
Z dôvodu jednoznačnosti navrhujeme ponechať § 21 ods. 5 v pôvodnom znení, aby bolo zrejmé, že podanie opravného prostriedku v danom prípade má odkladný účinok. 

K bodu 26:
Navrhujeme z navrhovaného § 22 ods. 5 tretia veta vypustiť slovo „maloletým“. 

K bodu 33:
Navrhujeme predĺžiť lehotu sedem dní na lehotu prinajmenšom 30 dní. Ak má žiadateľ o azyl dostať priepustku na opustenie azylového zariadenia, bolo by z technických príčin vhodné umožniť to na obdobie dlhšie ako sedem dní. Predsa ak má žiadateľ dostatočné prostriedky na pobyt mimo azylového zariadenia, alebo má na území SR príbuzných, priateľov alebo známych, ktorí sa oňho postarajú, nie je logické stavať pred takúto osobu byrokratické prekážky v podobe najviac sedemdňovej priepustky. Pri dlhšej priepustke by sa znížilo zaťaženie pracovníkov ministerstva pri administrácii žiadostí o takúto priepustku a tiež je pre štátny rozpočet ekonomickejšie, keď sa žiadatelia o azyl vedia postarať sami o seba mimo azylových zariadení pri dodržaní pravidelného hlásenia sa, príp. predlžovania priepusky napr. raz za 30 dní.

K bodu 40:
Navrhujeme úplne vypustiť tento bod a s tým súvisiaci v bode 28 navrhovaný § 23 ods. 3 písm. e).

Článok II
K bodu 1:
Navrhujeme rozšíriť oprávnené osoby podľa § 22 ods. 5 písm. f) aj na osoby, ktorým bol udelený tolerovaný pobyt, pretože ich vycestovanie nie je možné a nie je dôvod na zaistenie (§ 43 ods. 1 písm. c) zákona č. 48/2002 Z. z.). Nevidíme dôvod, prečo by mal byť robený rozdiel medzi týmito dvoma skupinami osôb.

K bodu 2:
Navrhujeme nasledovné znenie písmena o):
„o) 	ktorý je žiadateľom o udelenie azylu a konanie o udelenie azylu nebolo do jedného roka od začatia konania právoplatne skončené; o tejto skutočnosti sa žiadateľovi vydá potvrdenie.“.

	O

O

O

O

O

O

O

O 

O

O	A

A

A

A

N

N

N

C

N

C	

Ide o zrovnoprávnenie postavenia žiadateľov o azyl, aby v obdobných situáciách u jedného odkladný účinok bol a u iného nebol. 

Už platná právna úprava garantuje poskytnutie vhodnej zdravotnej starostlivosti v § 22 ods.6.  

Takáto možnosť už podľa platnej právnej úpravy existuje, Ministerstvo môže povoliť podľa § 22 ods. 3 žiadateľovi o azyl pobyt mimo pobytového tábora na základe jeho písomnej žiadosti , ak je schopný si výdavky mimo tábora uhradiť, alebo štátny občan SR alebo cudzinec s povolením na pobyt na území SR predloží písomné čestné vyhlásenie, že zabezpečí ubytovanie a uhradí výdavky spojené s pobytom na území SR. 

Tieto osoby by boli zvýhodnené oproti iným cudzincom. 

Upravené v návrhu novely zákona o azyle. 	
Úrad Vysokého komisára OSN pre utečencov 	
1/	Bod 3 návrhu novely Článok 2 - Definície

1.A	Podľa článku 2 písm. c/ - azylantom je cudzinec, ktorému bol udelený azyl
Pripomienka UNHCR
UNHCR  chce pripomenúť v tejto súvislosti, že osoba je azylantom v zmysle Konvencie, akonáhle vyhovuje kritériám obsiahnutým v definícií. To nastane nevyhnutne skôr, než je formálne rozhodnuté v azylovom konaní. Udelenie azylu preto osobu azylantom nečiní, ale ju len za azylanta  prehlasuje.

1.B	Podľa § 2 písm. f/ - bezpečnou krajinou pôvodu sa rozumie právny štát s demokratickým zriadením, ktorého je cudzinec štátnym občanom alebo, v prípade osoby bez štátnej príslušnosti, štát jej posledného bydliska,
1.	v ktorom štátna moc ochraňuje ľudské práva a základné slobody a zabezpečuje ich dodržiavanie,
2.	ktorý  jeho  občania  alebo osoby  bez  štátnej príslušnosti s bydliskom v tomto štáte vo všeobecnosti neopúšťajú z dôvodov uvedených v § 8,
3.	ktorý ratifikoval a dodržiava medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných  slobodách,
4.	ktorý umožňuje  činnosť právnických osôb dohliadajúcich na dodržiavanie ľudských  práv v krajine
5.	
Pripomienka UNHCR
UNHCR súhlasí so snahou slovenských úradov vytvoriť určité procesné úpravy s cieľom dosiahnuť účinné a rýchle vybavovanie žiadateľov o azyl prichádzajúcich z krajín, ktoré normálne neprodukujú utečencov, za účelom zachovania integrity azylového systému. Hoci nenavrhujeme upraviť túto definíciu, keď naviac ustanovenie neupravuje výpočet prípadných poistiek a záruk,  avšak UNHCR by pri tejto príležitosti pripomenul niektoré poznámky, týkajúce sa konceptu bezpečnej krajiny pôvodu. UNHCR v zásade nenamieta tento concept, pokiaľ concept je použitý ako procesný nástroj pre zaradenie žiadostí do zrýchleného konania. Zároveň je však potrebné uviesť, že predpokladom pre uplatnenie tohto procesného nástroja je, že nezaťaží neprimerane dôkazným bremenom žiadateľa o azyl a základným predpokladom zostane v každom prípade preskúmať žiadosť v merite veci. Určenie krajiny pôvodu za bezpečnú musí byť založené na kvalitatívnych ukazovateľoch a kritériách. Hodnotenie krajiny musí byť založené na viacerých zdrojoch informácii o krajine, ktoré informácie môžu zahŕňať správy diplomatických misii, medzinárodných a mimovládnych organizácii, tlačových správ a, najmä, na správach a zisteniach (odporúčaniach) UNHCR. Skutočnosti, ktoré je potrebné v tejto súvislosti zvážiť, okrem iných sú, či je krajina účastníkom, a či dodržiava medzinárodné ľudskoprávne dokumenty aj v praxi, či daná krajina má demokratický politický systém a nezáviské súdnictvo, či je krajina právnym štátom s trvalým dodržiavaním práv na slobodu a bezpečnosť osôb, práva na uznanie osoby ako subjektu práva a rovnosť pred zákonom, existencia účinných opravných prostriedkov proti porušovaniu občianskych a politických práv a, pokiaľ je to nevyhnutné, aj mimoriadných opravných prostriedkov. Naviac, pri uplatnení tohto konceptu musia existovať viaceré záruky a mechanizmy v krajine uplatňujúcej concept, ktoré v prípade potreby umožnia vyškrtnutie krajiny z takého zoznamu, ak sa vyskytnú okolnosti, ktoré to budú odôvodňovať.

1.C	Podľa § 2 písm. g/ - bezpečnou treťou krajinou sa rozumie právny štát s demokratickým zriadením, iný ako štát, ktorého je cudzinec štátnym občanom alebo v prípade osoby bez  štátnej príslušnosti, štát iný ako štát jeho posledného bydliska,
1.	ak sa v ňom cudzinec pred príchodom na územie Slovenskej republiky nachádzal  a mal možnosť požiadať o ochranu podľa medzinárodnej zmluvy1), čo však neurobil,
2.	kam môže byť vrátený a môže požiadať o ochranu1) bez toho, aby bol vystavený prenasledovaniu, mučeniu, krutému, neľudskému alebo ponižujúcemu zaobchádzaniu alebo trestu,
3.	ktorý nie je štátom, ktorým cudzinec len prechádzal alebo z ktorého bol na územie Slovenskej republiky vrátený ani štátom, na ktorý sa vzťahujú prekážky administratívneho vyhostenia, 
4.	ak tento štát zabezpečuje ochranu podľa § 47.

Pripomienky UNHCR
Obdobne, ako bolo vyššie spomenuté, hoci definícia obsahuje niektoré záruky, UNHCR by znovu chcel pripomenúť niektoré obavy. UNHCR uznáva účel zavedenia tohto konceptu, najmä aby sa zabezpečilo vhodné určenie štátu zodpovedného za vybavenie žiadosti. Zároveň však podľa Záverov EXCOM UNHCR č. 15 (XXX) sa vyžaduje, aby bol vzatý v úvahu aj skutočný zámer žiadateľa. Hlavný záujem UNHCR je, aby osoba, ktorá hľadá ochranu pred prenasledovaním, mala prístup k riadnemu a spravodlivému azylovému procesu, v ktorom bude jej žiadosť vybavená, a ochrana bude následne poskytnutá. Inými slovami, žiadateľovi o azyl sa musí dostať “účinná ochrana”. UNHCR teda má za to, že toto dôležité racio by sa malo tiež odzrkadliť v predmetnom ustanovení konceptu bezpečnej tretej krajiny.

Pre účely vrátenia žiadateľa do bezpečnej tretej krajiny, okrem absencie rizika prenasledovania, musia byť splnené ešte ďaľšie podmienky, ako napr.: dodržiavanie základných ľudských práv v danej krajine v súlade s medzinárodnými štandardami, vrátane, ale nie s obmedzením len na,:
-	neexistenciu rizika, že osoba bude podrobená mučeniu, krutému, ponižujúcemu alebo neľudskému zaobchádzaniu alebo trestu
-	osoba nebude v tretej krajine ohrozená na živote
-	nebude pozbavená osobnej slobody v tretej krajine bez riadneho procesu 
-	nehrozí riziko, že osoba bude z tretej krajiny poslaná do ďaľšej krajiny, kde nebude môcť dostať účinnú ochranu alebo bude ďalej odoslaná do krajiny, kde ochranu nedostane
-	pri rešpektovaní ochrany osobných údajov, tretia krajina bude súhlasiť prijať takú osobu ako žiadateľa o azyl alebo, prípadne, ako azylanta.

Naviac, EXCOM Záver č. 58 vyžaduje, inter alia,  nasledujúce kritériá pred vrátením do tretej krajiny:
-	osobe bude povolené zotrvať v krajine, bude s ňou naložené v súlade so základnými ľudskými štandardami, pokiaľ sa nenájde trvalé riešenie,
-	vo výnimočných prípadoch osoba môže mať opodstatnenú obavu z prenasledovania alebo ohrozenia svojej osobnej slobody v krajine, kde predtým už našla ochranu, takéto prípady úrady krajiny azylu majú zvažovať so zvýhodnením.

Ďaľšími faktormi, aj keď nie vyčerpávajúcimi, ktoré je potrebné zvážiť pri účinnej ochrane, sú:
-	zatiaľ čo skutočnosť, že krajina je účastníkom medzinárodných dohovorov, týkajúcich sa základných ľudských práv, je dôležitým indikátorom, kľúčovým pri zvažovaní účinnosti ochrany je tiež skutočná prax. Pri návrate osoby do tretej krajiny bude preto dôležitá skutočnosť pristúpenia krajiny k záväzkom vyplývajúcim zo Ženevskej konvencie (1951) a Protokolu (1967), v OPA prípade, len ak by táto krajina demonštrovala takú prax, ktorá harmonizuje z uvedeným Dohovorom, hoci k nemu nepristúpila
-	tretia krajina garantuje prístup osoby k spravodlivému a účinnému azylovému konaniu
-	osoba bude mať prístup k prostriedkom na živobytie, dostačujúcim na udržanie  primeraného štandardu bytia. V prípade udelenia azylu, aké existujú možnosti na ďaľšie osamostatnenie a trvalé riešenia
-	tretia krajina bude prihliadať na možnosti zraniteľných osôb a na súkromné záujmy jednotlivcov a ich rodín
-	osobe, ktorej bude priznaný azyl, bude zabezpečená účinná ochrana až do času nájdenia trvalého riešenia.

Koncept bezpečnej tretej krajiny je možné uplatniť len v situáciách, keď žiadateľ v tejto tretej krajine sa zdržiaval a mohol tam aj požiadať o azyl. Ale v prípade, ak žiadateľ má silné iné zväzky so Slovenskou republikou, napr. rodinné, kultúrne, alebo  predchadzajúci dlhodobý pobyt a pod., na toto je potrebné prihliadnuť pri zvažovaní, či žiadosť takejto osoby predsalen nebude skúmaná na Slovensku.
1.D	 Ďaľšie definície

Smernica Rady č. 2003/9/ES vo svojom článku 2 uvádza nasledovné pojmy, ktoré nie sú zohľadnené v navrhovanej novele:

Pojem “rodinní príslušníci” zahŕňa, vzhľadom na to, že rodina už existovala v krajine pôvodu, nasledovných členov žiadateľovej rodiny, ktorí sa nachádzajú v tom istom členskom štáte v súvislosti so žiadosťou o azyl: (i) manžel/manželka žiadateľa o azyl alebo jeho/jej nevydatá partnerka/neženatý partner žijúci spolu v trvalom vzťahu, pokiaľ legislatíva alebo prax daného členského štátu podľa jeho zákona o cudzincoch zaobchádza s nemanželskými pármi spôsobom, ktorý je porovnateľný so zaobchádzaním s manželskými pármi; (ii) maloleté deti páru, ktorý je uvedený v bode (i) alebo žiadateľa pod podmienkou, že sú slobodné alebo odkázané a bez ohľadu na to, či sa narodili z manželského alebo nemanželského zväzku alebo boli adoptované podľa definície vnútroštátnej legislatívy.

Pojem “deti bez sprievodu” znamená osoby mladšie ako 18 rokov, ktoré prichádzajú na územie členského štátu bez sprievodu dospelej osoby, ktorá je za nich zodpovedná zo zákona alebo podľa zvykového práva a ak o nich nie je účinne postarané takouto osobou; pojem zahŕňa aj maloleté osoby, ktoré zostanú bez sprievodu po vstupe na územie členského štátu;

Pojem “zadržanie/detencia” znamená zadržanie žiadateľa o azyl členským štátom na určitom mieste, kde je žiadateľ zbavený slobody pohybu.

UNHCR poukazuje na skutočnosť, že definícia zadržania sa vzťahuje rovnako na tranzitné zóny letísk, kde sloboda pohybu je podstatne obmedzená a jedinou možnosťou ako opusťiť obmedzený priestor je opustiť krajinu.

UNHCR navrhuje vyššie uvedené definície zakomponovať do návrhu novely zákona.

Bod 8 novely - Článok 3a 
(1) Cudzinec, ktorý žiadal o udelenie azylu na území Slovenskej republiky, je oprávnený opakovane podať vyhlásenie o tom, že žiada o udelenie azylu na území Slovenskej republiky najskôr dva roky od právoplatného ukončenia predchádzajúceho konania.

(2) Ministerstvo môže v prípadoch hodných osobitného zreteľa lehotu podľa odseku 1 odpustiť. Na odpustenie lehoty sa nevzťahuje všeobecný predpis o správnom konaní.6b)“

Pripomienka UNHCR
UNHCR  v plnej miere chápe, že vláda má záujem bojovať proti zneužívaniu azylovej  procedúry a je si vedomý toho, že zneužívanie azylovej procedúry bežnými  migrantmi môže podkopať integritu medzinárodného režimu ochrany utečencov,  a teda aj samotného inštitútu azylu. Zneužívanie myšlienky azylu migrantami, ktorí  nepotrebujú medzinárodnú ochranu, nie je podporované ani UNHCR. Zároveň však UNHCR odporúča hľadať iné efektívne prostriedky, ktoré by zároveň  chránili záujmy daného štátu, ako aj záujmy tých, ktorí potrebujú ochranu pred prenasledovaním alebo vyhostením. V skutočnosti,  v snahe čeliť zneužívaniu a opakovanému podávaniu žiadostí o azyl  sa môžu a mali by sa využívať iné prostriedky, než formálny zákaz absolútne znemožňujúci  prístup do azylovej púrocedúry. Ustanovenie o možnosti opätovného otvorenia žiadosti, ktoré by bolo vhodne zakotvené vo všeobecných ustanoveniach administratívneho práva, by mohlo ponúknuť alternatívy. Dvojročný zákaz podania novej žiadosti, tak ako sa to navrhuje v návrhu novely zákona, nespadá pod rozsah Smernice Rady  č.  2003/9/ES z  27. januára 2003 o minimálnych štandardoch prijímania žiadateľov, a preto nie je v tejto súvislosti potrebné jeho zavedenie . UNHCR považuje navrhované ustanovenie Článku 3a za nevyvážené, vzhľadom na skutočnosť, že na jednej strane za určitých okolností bráni žiadateľovi o azyl uplatniť si svoje právo na podanie žiadosti o azyl, ale na druhej strane neponúka žiadne materiálne procedurálne opatrenia a záruky, ktorými by sa v určitých situáciách, ako je napríklad výskyt nových skutočností v prípade alebo ak sa jedná o prípad utečencov sur place a iné prípady, predchádzalo, aby takýmto žiadateľom o azyl nebolo upierané právo a teda aj prístup do administratívneho konania, právo na rozhodnutie, právo na preskúmanie rozhodnutia a iné štandardy. Právna úprava, tak ako ju navrhuje pripomienkovaná novela, by sama o sebe porušovala medzinárodné štandardy.
UNHCR  je znepokojený  následkami dopadov, ktoré by uzákonenie “dvojročnej lehoty” prinieslo v súvislosti s dodržiavaním, okrem iného, aj článkov 31 a 33 Ženevského dohovoru z roku 1951 a odporúča, aby bolo ustanovenie tzv. “dvojročnej lehoty” úplne vypustené z navrhovanej novely azylového zákona. UNHCR má obavy o dodržiavanie uvedeného najmä v prípadoch:

a)	osôb, ktorým nebol s konečnou platnosťou priznaný štatút utečenca a ktoré chcú odôvodnene opätovne požiadať v Slovenskej republike o poskytnutie medzinárodnej ochrany, napríklad na podklade dôvodov sur place alebo
b)	osôb, ktoré chcú odôvodnene opätovne požiadať o azyl/medzinárodnú ochrany v prípade vznesenia nových skutočností, ktoré nebolo možné vziať do úvahy v predchádzajúcom konaní; a
c)	osôb, ktoré nezákonne opustili Slovenskú republiku do tretej krajiny inej než krajinz EU, v to  v čase, kedy o ich žiadosti o štatút utečenca ešte nebolo s konečnou platnosťou rozhodnuté a konanie bolo zrušené a ktoré budú na základe bilaterálnych readmisných dohôd alebo Dublinského dohovoru II. vrátené na územie Slovenskej republiky. Vyhostenie/deportovanie takýchto žiadateľov o azyl  českými orgánmi, i keď podstata ich žiadostí nebola preskúmaná, môže s najväčšou pravdepodobnosťou vyústiť do zodpovednosti slovenských orgánov za nechcený návrat (refoulement) a teda aj porušenie medzinárodných záväzkov.

Článok 31(1) Ženevského dohovoru z r. 1951 oslobodzuje utečencov prichádzajúcich priamo z krajiny v ktorej boli prenasledovaní od trestu na základe ich nelegálneho vstupu alebo zotrvania v krajine, ak sa bezodkladne prihlásia orgánom a preukážu opodstatnený dôvod pre svoj nelegálny vstup alebo pobyt na území. Výraz „prichádzajúcich priamo“ v článku 31(1) zahŕňa situáciu osoby, ktorá vstúpi do krajiny v ktorej hľadajú útočisko priamo z krajiny pôvodu alebo z inej krajiny, v ktorej nemôže byť zabezpečená ich ochrana, istota a bezpečnosť. Tento výraz zahŕňa aj osoby, krátkodobo tranzitujúce prestupnou krajinou, v ktorej nepožiadali o azyl a nebol im tam udelený. V prípade konceptu ´prichádzajúcich priamo´ nemožno uplatňovať žiadnu striktnú časovú lehotu a je nevyhnutné preskúmať podstatu každého prípadu. Ustanovenia článku sa vzťahujú na ktorúkoľvek osobu, ktorá vyhlasi, že potrebuje medzinárodnú ochranu, či už je to žiadateľ o azyl alebo utečenec. Tieto ustanovenia, ktoré sa týkajú vstupu/pobytu a non-refoulement by sa stali bezvýznamnými, ak by boli uplatňované len po vydaní formálneho uznania. Z pohľadu UNHCR, by akékoľvek „trestné“ opatrenie, teda aj nepotrebné obmedzenie úplného využívania práv priznaných utečencom v rámci medzinárodných zákonov o utečencoch a ľudskoprávnych zákonov, ktoré uplatňujú štáty voči utečencom spadajúcim do rozsahu ochranného prostriedku článku 31(1), mohlo byť pravdepodobne interpretované ako trest. Takýmto disciplinárnym opatrením by bol aj “dvojročný zákaz”, keďže upiera právo na prístup do konania a vystavuje osoby, hľadajúce útočisko a nelegálne zdržiavajúce sa v krajine riziku, že budú nechcene vrátené (refoulement). „Dvojročný zákaz“ môže teda na základe uvedeného znamenať porušenie medzinárodných záväzkov.
Odstavec 2 návrhu ustanovení dáva ministerstvu možnosť udelenia výnimky z dvojročného zákazu. Akokoľvek,  existuje nevyčerpateľné množstvo príkladov toho, kedy môže byť toto ustanovenie použité, vedúce až k nedostatku transparentnosti a možno taktiež  k množstvu neúspešných žiadostí.  UNHCR sa taktiež obáva, že chýbajú základné procesné pravidlá, pričom toto by mohlo v praxi viesť k situáciám, že žiadateľ o azyl „de facto“ a aj „de jure“ nebude mať prístup k administratívnemu a súdnemu konaniu, a tak nebude ani mať v takých prípadoch efektívne opravné prostriedky. V prípadoch opätovne podaných žiadostí o azyl teda UNHCR navrhuje vytvorenie aspoň týchto minimálnych štandardov:
1/ žiadateľovi má byť umožnený osobný pohovor s plne kvalifikovaným pracovníkom;
2/ stanovenie charakteru žiadosti zneužívajúcej azyl, by mal vykonať orgán, ktorý je zvyčajne zodpovedný za určovanie štatútu utečenca;
3/ neúspešnému žiadateľovi by malo byť umožnené preskúmanie rozhodnutia pred núteným odchodom z územia krajiny, pričom preskúmanie môže byť zjednodušené oproti existujúcemu systému v iných zamietnutých prípadoch. Na základe uvedeného, a v zmysle horeuvedeného, UNHCR jodnoznačne odporúča vypustiť navrhované znenie článku 3 z návrhu novely.

Bod 9  novely - § 4 ods. 1, 2 
„(1) Poverený zamestnanec ministerstva  vykoná po podaní vyhlásenia podľa § 3         ods. 1  so žiadateľom vstupný pohovor, počas ktorého je žiadateľ povinný poskytnúť pravdivo a úplne všetky požadované údaje potrebné na rozhodnutie o žiadosti o udelenie azylu. Poskytnuté údaje sa zaznamenajú na úradnom tlačive (ďalej len „dotazník“); § 6 ods. 4 až 6 sa použije rovnako. Vzor dotazníka je uvedený v prílohe č. 2. 
(2) Poverený zamestnanec ministerstva pred vyplnením dotazníka, najneskôr však do 15 dní od začatia konania, poučí žiadateľa o jeho právach a povinnostiach počas konania o udelenie azylu a o možnosti  zastupovania v konaní podľa tohto zákona. Ministerstvo  poskytne žiadateľovi aj informáciu o mimovládnych organizáciách, ktoré sa zaoberajú  starostlivosťou  o žiadateľov a azylantov;  poučenie a  informácie sa podľa možností poskytujú písomne a v jazyku, o ktorom sa predpokladá, že mu žiadateľ rozumie.”

Pripomienka UNHCR
UNHCR víta zahrnutie časového rámca, počas ktorého má byť žiadateľ informvoaný  o svojich právach a povinnostiach, pričom treba zachovať možnosť, že tak má byť  urobené predtým, ako žiadateľ vyplní formulár. Akokoľvek, UNHCR navrhuje, aby táto informácia bola poskytnutá vždy v písomnej podobe, tak, aby to bolo v súlade so Smernicou  EU o štandardoch prijímania. Navyše, UNHCR považuje za potrebné  poskytnúť tieto informácie žiadateľovi v jazyku, ktorému rozumie. Takéto zahrnutie ustanovení do pozmeňovacíh návrhov zosúladí novelu zákona s EU Smernicou o  podmienkach prijímania. UNHCR  by  tiež chcelo navhrhnúť  zahrnutie  práva   žiadateľa o azyl,.  a to pred a počas trvania procedúry, na účinnný kontakt s UNHCR a ostatnými skupinami a jednotlivcami  poskytujúcimi právnu pomoc a iné formy pomoci.

Bod 10 novely - § 4 sa dopĺňa odsekom 6
„Cudzinec, ktorý je vrátený na územie SR z členského štátu EU z dôvodu, ze na konanie o udelenie azylu je príslušná SR, sa považuje za žiadateľa, ak bolo predchádzajúce konanie o udelenie azylu zastavené“.

Pripomienka UNHCR
UNHCR sa odvoláva na navrhovaný § 3a, kde odkaz na toto ustanovenie poskytuje vysvetlenie zavedenia dvojročného zákazu opätovného podania žiadosti, alebo alternatívne vysvetlenie dôvodov podľa zákona, teda takáto osoba nebude mať prístup k prešetreniu jej žiadosti v merite veci. UNHCR tiež poznamenáva, že zákon neurčuje kde presne, napr. v akom štádiu konania sa žiadateľ nachádza a v akom rozsahu bude či nebude jeho žiadosť prešetrená.

V tomto spojení sa UNHCR domnieva, že dvojročný zákaz nie je v súlade s medzinárodnými štandardmi.

Bod 11 novely – dopĺňa sa odsek 5 

Pripomienka UNHCR
UNHCR by privítal v ustanovení zmienku, že identifikačné doklady by osvedčovali status žiadateľa o azyl a svedčili by o tom, že žiadateľ má povolenie zostať na území Slovenskej republiky počas podania a preskúmania žiadosti o azyl. Takáto zmienka by priesla zosúladenie Návrhu novely so Smernicou EÚ týkajúcej sa podmienok prijímania. UNHCR všeobecne odporúča, aby dokumenty, ktoré osvedčujú status žiadateľa o azyl, zahŕňali tiež informácie o jeho oprávneniach. Ak takáto informácia chýba, ani žiadateľ o azyl ani poskytovateľ služieb si nemôžu byť plne vedomí týchto práv. Ďalšie inštrukcie ohľadne registračného procesu sú poskytnuté v Závere č. 91 (LII) a 93 (LIII) paragraf (b)(v) Výkonného výboru. 

Odsek by mohol byť preformulovaný nasledovne: „Ministerstvo vydá žiadateľovi staršiemu ako 15 rokov identifikačný dokument osvedčujúci, že držiteľ užíva status žiadateľa podľa zákona č.480/2002 Z.z. o azyle.“

Bod 14 novely 
V §6 ods. 1 sa na konci pripája táto veta: „Pohovor nie je potrebné uskutočniť, ak je možné vydať rozhodnutie na základe vstupného pohovoru“.

UNHCR komentár:
Rozhodnutie bez požiadavky detailnejšieho pohovoru môže byť prijaté, len ak už získané informácie o prípade dovolia pozitívne rozhodnúť, to nie je možné v prípade predpokladaného zamietnutia žiadosti. S ohľadom na jeho úvodný charakter, zrejme nemusela byť venovaná dostatočná pozornosť všetkým aspektom prípadu počas vstupného pohovoru.

Okrem toho, UNHCR by sa rád odvolal na minimálnu garanciu udeľovania statusu utečenca maloletým bez sprievodu, čo zahŕňa udeľovanie statusu kompetetnými orgánmi, ktoré sú úplne kvalifikované v azylových a utečeneckých záležitostiach; keď to vek a vyspelosť dieťaťa dovoľujú, príležitosť pre osobný pohovor s kvalifikovaným úradníkom pred tým, než bude urobené konečné rozhodnutie, a možnosť odvolať sa kvôli formálnemu preskúmaniu rozhodnutia. Ďalšie inštrukcie sú k dispozícii v Sprievodcovi UNHCR o politike a procedúrach, ktorá sa zaoberá maloletými bez sprievodu hľadajúcimi azyl, 1. február 1997.

UNHCR preto navrhuje vyčiarknuť navrhovanú úpravu z návrhu novely.

Bod 15 Novely - v § 10 ods. 1 písm. c) sa vypúšťa text za slovem „súhlasí“.

Pripomienka UNHCR
Stavajúc na explicitnom výroku zákonodarcov vyjadrujúcom zámer zladiť slovenskú azylovú legislatívu s existujúcimi štandardmi EÚ, UNHCR by rád zdôraznil, že vyššie uvedená definícia člena rodiny pre účely zjednotenia rodiny nespĺňa minimálne štandardy stanovené Smernicou Rady na právo na zlúčenie rodiny, rovnako, ako aj definícia rodiny v  Smernicie Rady o podmienkach prijatia. Obzvlášť zákon neurčuje právo maloletých a maloletých adoptovaných detí manžela/manželky ani ďalších závislých členov domácnosti. UNHCR je tiež znepokojený tým, že rešpektovanie zjednotenia rodiny je podľa súčasných ustanovení podmienené tým, či rodina bola založená pred odchodom z krajiny povôdu, či bolo uzatvorené manželstvo alebo či vzťah bol dlhodobo stabilný.

UNHCR by chcel tiež poukázať na Závery Výkonného Výboru č. 24 (XXXII) odsek 5 a Č. 88 (L) odsek (b) (ii), kde sa odporúčajú zvážiť liberálne kritériá pri definovaní tých členov rodiny, ktorí môžu byť prijatí, s ohľadom na presadenie úplného zjednotenia rodiny.

UNHCR preto navrhuje toto ustanovenie rozšíriť o ďaľších členov rodiny maloletého v zmysle definície uvedenj vyššie.

Bod 16 Novely - V § 16 odsek 2 druhá veta znie:
„Ak sa takýto cudzinec zdržiava na území Slovenskej republiky bez zákonného zástupcu, súd mu stanoví opatrovníka“. 

Pripomienka UNHCR
UNHCR preferuje, aby druhá časť odseku 2 zostala zachovaná, aby sa dodržiavali špeciálne a kultúrne potreby maloletých bez sprievodu, tak ako je to vyjadrené v „Statement of Good Practice“ (Maloletí bez sprievodu v Európskom Programe), príbuzní maloletého, ktorí sa nachádzajú na území Slovenskej republiky by najlepšie splnili úlohu opatrovníka maloletého bez sprievodu.

Bod 18 Novely - V § 17 ods. 2 znie:
„(2) Nahliadnuť do spisu v konaní o azyle je oprávnený len účastník konania, jeho zástupca alebo opatrovník a poverený zástupca úradu Vysokého komisára; ministerstvo však nesprístupní informácie, ak je dôvodné podozrenie, že môžu byť znežité v konaní o udelenie azylu.“

Pripomienka UNHCR
Čo sa týka  práva byť v kontakte s UNHCR a mimovládnymi organizáciami, UNHCR sa odvoláva na svoj komentár vyššie k bodu 9 Novely. UNHCR navrhuje, aby posledná časť odseku 2 (od avšak) bola vymazaná, pretože to môže zamedziť prístup k informáciám o prípade všetkým stranám bez rozdielu a tak ohroziť transparentnosť a spravodlivosť procedúry. S odvolaním sa na článok 35 Konvencie z roku 1951, UNHCR si želá zaznamenať požiadavku spolupráce s UNHCR, a teda požaduje, aby UNHCR mal absolútny prístup k prípadom. UNHCR uznáva, že sa môžu vyskytnúť výnimočné situácie, v ktorých môže byť niektorým stranám odopretý prístup k spisu, identifikácia takých prípadov a následný postup by mali byť jasne vysvetlené vo vyššie uvedenom odseku.

Bod 19 – § 17 sa dopĺňa odsekom 3 „Na konanie o azyle sa nepoužije § 33 ods, 2 všeobecného predpisu o správnom konaní.“

Pripomienka UNHCR
UNHCR je veľmi znepokojený s návrhom predkladateľa na nepoužitie všeobecného predpisu o správnom konaní a navrhuje toto ustanovenie vypustiť/ neprijať.

Bod 24 Novely – V § 21 ods. 5  sa vypúšťa druhá veta.

Pripomienka UNHCR
Nepriznanie odkladného účinku opravného prostriedku by spôsobilo rozpor s medzinárodnými štandardami (napr. Článok 13 Európskeho dohovoru o ľudských právach a iné) a zároveň by upustilo od už dosiahnutého štandardu.

UNHCR trvá na tom, aby predkladateľ zachoval odsek 5, ktorý garantuje, že podanie opravného prostriedku má odkladný účinok.

Bod 25-26 Novely – Práva a povinnosti žiadateľov

Pripomienka UNHCR
UNHCR zdôrazňuje, že ubytovanie v kolektívnych azylovách zariadenia by malo trvať čo najkratšie. V počiatočných mesiacoch po ich príchode je výhodné, nakoľko uľahčuje možnosť informovania a poskytovania poradenstva. Po dlhšom čase  súkromné ubytovanie sa môže javiť vhodnejším, pretože predĺžená doba pobytu v kolektívnych centrách by mohla viesť k marginalizácií.

Žiadatelia o azyl, ktorí majú príležitosť zostať so svojimi príbuznými alebo priateľmi, by nemali byť žiadaní, aby žili v kolektívnych ubytovacích centrách, ale malo by im byť umožnené žiť so svojimi príbuznými alebo priateľmi.

Malo by byť pravidlom, aby centrá boli čo najmenšie a zároveň ekomomicky prevádzkovateľné. Ubytovaným by malo byť umožnené zúčastňovať sa riadenia materiálnych zdrojov a všetkých aspektov života v centre. Na zabezpečeni rešpektovania kultúrnych a náboženských zvyklostí, žiadatelia by mali dostávať prostriedky na prípravu ich vlastnej stravy.

Obzvlášť, kde je to možné, dodávka základných služieb by nemala byť samoúčelná, mal by byť integrovaná do existujúcich služieb. Toto je potrebné podľa potrieb doplniť, aby boli uspokojené špeciálne potreby židateľov o azyl (výučba jazyka, programy zamerané na kultúrne špecifiká, sociálne a právne poradenstvo). Ihneď ako neúspešní žiadatelia o azyl dostanú rozhodnutie o vyhostení, mali by byť premiestnení do odlišného ubytovacieho zariadenia, aby sa predišlo problémom v centre. Pre úplný súlad so Smernicou EÚ, (článok 14), UNHCR navrhuje pridať k článku 22 nasledujúce vety:

„Ministerstvo zaistí, že žiadatelia, ktorým je poskytnuté ubytovanie podľa § (2): budú mať zaistenú ochranu života rodiny, (b) budú mať možnosť slobodne komunikovať s príbuznými, právnymi poradcami a zástupcami UNHCR, s mimovládnymi organizáciami. Ministerstvo bude venovať zvláštnu pozornosť prevencii násilia v ubytovacích priestoroch podľa § 2. Ministerstvo zaistí, ak je to možné, aby deti žiadateľov alebo maloletí žiadatelia boli ubytovaní so svojimi rodičmi alebo s dospelým členom rodiny, zodpovedným za deti zo zákona alebo podľa zvyku. Ministerstvo zaistí, že premiesťňovanie žiadateľov o azyl medzi jednotlivými zariadeniami sa bude robiť iba v nevyhnutných prípadoch. Ministerstvo ponskytne žiadateľom možnosť informovať ich právneho poradcu a odvolaciu inštitúciu o premiestnení a o novej adrese. Ľudia pracujúci v pobytovom tábore budú adekvátne trénovaní a budú viazaní mlčanlivosťou tak, ak je to definované v zákone, vo vzťahu k všetkým informáciám, ktoré obdržia počas ich pracovného pomeru.“ UNHCR chce zdôrazniť, že rodiny by mali byť ubytované spolu, hoci aj na krátky čas, zatiaš čo slobodní muži a ženy by mali byť ubytovaní oddelene. Ubytovanie v centrách by malo rešpektovať súkromie a by malo zabezpečiť základné životné potreby (vrátane sanitárnych a zdravotných zariadení). Rovnako by mala byť sprístupnená možnosť nezávislému a nestrannému subjektu, ktorý by riešil sťažnosti a spory.

UNHCR by rád obrátil pozornosť legislatívcov na skutočnosť, že v praxi presun žiadateľov o azyl z jedného ubytovacieho zariadenia do druhého bez informovania ďaľších inštitúcií, ktoré sú zainteresované v azylovm konaní, najmä súdy, spôsobuje prieťahy v azylovom konaní, čo zvyšuje celkové náklady na azylové konanie a rozpočet.

Bod 26 novely - Článok 22 odsek 5 – Práva a povinnosti žiadateľov

(5)	Po dobu trvania konania o priznanie azylu sa žiadateľovi poskytne nevyhnutná zdravotná starostlivosť. V prípadoch hodných osobitného reteľa a ak sa na základe individuálneho posúdenia žiadateľovho zdravotného stavu preukáže potreba zvláštnej zdravotnej starostlivosti, ministerstvo uhradí výdavky spojené s jej pokytovaním nad rámec ustanovený v prvej vete.  Ministerstvo zabezpečí primeranú zdravotnú starostlivosť maloletým žiadateľom, ktorí sú obeťou týrania, zanedbávania, zneužívania, mučenia alebo krutého, neľudského a ponižujúceho zaobchádzania alebo ktoré trpelo v dôsledku vojnovho konfliktu.

Pripomienka UNHCR
UNHCR víta dodatočné objasnenie v súvislosti so zdravotnou starostlivosťou poskytovanou žiadateľom o azyl, ale navrhuje, aby sa za prvú vetu doplnil nasledovný text:

„takáto nevyhnutná zdravotná starostlivosť zahŕňa aspoň pohotovostnú zdravotnú starostlivost, nevyhnutnú liečbu chorôb, psychologickú starostlivosť, bezplatné poradenstvo a poradenstvo tykajúce sa reproduktívneho zdravia popri úplnom zachovaní požiadaviek na mlčanlivosti.  Ministerstvo poskytne potrebnú zdravotnú starostlivosť alebo pomoc špecialistu žiadateľom, ktorí majú zvláštne potreby.  Pozornosť sa bude venovať najmä obetiam traumy a mučenia.“ UNHCR si dovoľuje vyzdvihnúť najmä zmienku o potrebe zachovávania mlčanlivosti v súvislosti s lekárskými vyšetreniami, psychologickým poradenstvom a najmä v súvislosti s dobrovoľným HIV testovaním a výsledkami, ako aj v prípadoch osôb so zvláštnymi potrebami a prípadoch detí.

UNHCR si dovoľuje na záver navrhnúť, aby sa v poslednej vete medzi slová „maloletí žiadatelia“ a slová „ktorí sú obeťou týrania…“ doplnili slová „, najmä tí“.

Bod 27 novely - Článok 22 ods. 8 
Vreckové nepatrí žiadateľovi, ak
(a)	Ak ide o opakovanú žiadosť a konanie o priznaní azylu bolo zrušené podľa článku 19, odseku 1, písmen a), c), f) a g),
(b)	sa žiadateľ pokúsil o nelegálny vstup na územie iného štátu alebo
(c)	ak žiadateľ dobrovoľne opustil územie Slovenskej republiky a bol vrátený späť orgánmi susedného štátu“

Pripomienka UNHCR
Podľa názoru UNHCR by žiadatelia nemali byť trestaní odňatím vreckového z iných dôvodov, než na základe posúdenia potreby pre jeho poskytovanie. Takéto disciplinárne opatrenie by mohlo byť upieraním adekvátneho štandardu zaobchádzania podľa Ženevského dohovoru z roku 1951, ak sa rovná svojvoľnému a diskriminačnému obmedzeniu práv zakotvených v medzinárodnom utečeneckom práve a v ľudskoprávnych zákonoch. 

Okrem toho, navrhované ustanovenie by bolo v rozpore s článkom 13 Smernice Rady o prijímacích štandardoch stanovuje, že „(2) Členské štáty príjmu ustanovenia o materiálnych prijímacích podmienkach s cieľom zabezpečiť životnú úroveň adekvátnu zdraviu žiadateľov a dostatočnú na zabezpečenie ich živobytia.“

UNHCR preto navrhuje neprija/vypustiť navrhované ustanovenie ako v rozpore so Smernicou EU 2003/9/.

Bod 27 novely – Článok 22

Pripomienka UNHCR
UNHCR si dovoľuje odporučiť ďalšie prehodnotenie článku 22, buď doplnením ďalších odstavcov, alebo samostatného článku 22a o práve na vzdelanie s cieľom dosiahnuť súlad novely so Smernicou Rady o podmienkach pre prijímanie žiadateľov o azyl. UNHCR je pripravený poskytnúť v tomto ohľade podporu vláde Slovenskej republiky.

Bod 28 novely 
Článok 23 odsek 3 písm. (b) - v záchytnom tábore podstúpiť zdravotnú prehliadku, ktorú zabezpečí ministerstvo bezodkladne po príchode do záchytného tábora.

Pripomienka UNHCR
Podľa názoru UNHCR by zdravotná prehliadka nemala zahŕňať povinné vyšetrenie žiadateľov na HIV.
Bod 31 novely - Článok 23 odsek 6 – Žiadateľ nemôže vstupovať do pracovno-právneho vzťahu ani iného obdobného pracovného vzťahu 12) ani podnikať 13), pokiaľ nevstúpi do platnosti rozhodnutie v konaní o priznanie azylu; vstupovať do pracovnoprávneho vzťahu je však oprávnený, ak ministerstvo nerozhodne o žiadosti o udelenie azylu do jedného roka od začatia konania.

Pripomienka UNHCR
Podľa názoru UNHCR je v záujme členského štátu a v prospech žiadateľa o azyl, aby mu bolo umožnené vstupovať na trh práce, ak doba trvania azylového konania presiahne obdobie možno šiestich mesiacov, v závislosti od povahy žiadosti a konania (zjavne neopodstatnené prípady v skrátenom konaní versus riadne konania).  Uznávanou je skutočnosť, že ak žiadateľ o azyl pracuje, jeho závislosť na štáte sa znižuje. Výkonný výbor UNHCR (EXCOM) uznáva, že prijímacie opatrenia môžu byť vzájomne prospešné za predpokladu, že existuje porozumenie, že mnoho žiadateľov o azyl môže dosiahnuť určitý stupeň samostatnosti, ak je im umožnený prístup k určitým možnostiam.  Prístup na trh práce navyše odstraňuje pohnútky neoficiálneho zamestnávania sa.

Preto UNHCR navrhuje, skrátenie „jednoročného“ limitu na „šesť mesiacov“ po podaní žiadosti.  

Okrem toho, aby bol azylový zákon v súlade so Smernicou Rady, nasledovný text by mal byť doplnený:
„Prístup na trh práce sa neodmietne počas odvolacích konaní, ak odvolanie proti zamietnutiu žiadosti v riadnom konaní má odkladný účinok, až do oznámenia zamietnutia odvolania.“

Bod 32 novely - Článok 23 ods. 7

„Ministerstvo zabezpečí lekárske vyšetrenie žiadateľa, ktorý tvrdí, že je maloletý, ak má pochybnosti o jeho veku; žiadateľ je povinný sa vyšetreniu podrobiť. Ak sa žiadateľ odmietne podrobiť lekárskemu vyšetreniu alebo jeho zástupca alebo opatrovník neudelí súhlas na jeho vykonanie, na konanie podľa tohto zákona sa žiadateľ považuje za plnoletú osobu.”

Pripomienka UNHCR
UNHCR si dovoľuje zdôrazniť, že takéto vyšetrenia by nemali byť nikdy nútené alebo neprimerané s ohľadom na kultúru žiadateľa. Je dôležité poznamenať, že odhadovanie veku nie je exaktnou vedou, a teda môže dôjsť k zásadnému omylu.  Pri odhadovaní veku odlúčených detí musí byť dodržaná zásada prezumpcie neviny. Hlavnou platnou zásadou by malo byť posúdenie, či daná osoba preukazuje známky nezrelosti a zraniteľnosti, ktoré si vyžadujú citlivejší prístup.  Podporu a informácie možno hľadať v “Pokynoch UNHCR o postupoch a prístupe k deťom bez spievodu dospelej osoby, ktoré žiadajú o azyl” ako aj vo “Vyhlásení o najlepšej praktickej skúsenosti” (Program odlúčené deti v Europe).
Bod 33 novely - Článok 23

Pripomienka UNHCR:
Za účelom harmonizácie azylového zákona s článkami 12, 18, 19 a 20 Smernice, navrhuje UNHCR doplniť nový článok 23c) nasledovného znenia:

“§ 23c Opatrenia pre osoby so zvláštnymi potrebami

1. Ministerstvo zohľadní osobitnú situáciu zraniteľných osôb, ako sú napríklad maloleté osoby, maloleté osoby bez sprievodu dospelej osoby, postihnuté osoby, staršie osoby, tehotné ženy, slobodné matky/otcovia s deťmi mladšími ako 18 rokov alebo osoby, ktoré boli podrobené mučeniu, znásilnené alebo vystavené iným závažným podobám psychologického, fyzického alebo sexuálneho násilia; uvedené sa uplatní len v prípade osôb, u ktorých boli zistené zvláštne potreby na základe individuálneho posúdenia ich situácie, hlavná pozornosť sa bude venovať:

2. najlepším záujmom dieťaťa; ministerstvo zabezpečí prístup k rehabilitačným službám pre tie deti, ktoré sú obeťami akéhokoľvek zneužívania, zanedbávania, vykorisťovania, mučenia alebo krutého, neľudského a ponižujúceho zaobchádzania alebo ktoré trpeli kvôli ozbrojeným konfliktom a zabezpečí, aby bola vytvorená vhodná psychologická zdravotná starostlivosť a aby im v prípade potreby bolo poskytované kvalifikované poradenstvo.

3. Ministerstvo čo najskôr prijme opatrenia na zabezpečenie potrebného zastupovania maloletých osôb bez sprievodu prostredníctvom zákonného opatrovníka alebo v prípade potreby zástupcu organizácie, ktorá je zodpovedná za starostlivosť a blaho maloletých osôb, alebo akéhokoľvek iného vhodného spôsobu zastupovania. Pravidelné posudzovanie budú vykonávať príslušné orgány. Maloleté osoby bez sprievodu, ktoré podajú žiadosť o azyl, sa od okamihu povolenia vstupu na územie až do momentu, kedy sú povinné opustiť Slovenskú republiku, umiestnia:
(a)	spolu s dospelými príbuznými; (b) v pestúnskej rodine; (c) v ubytovacích strediskách, ktoré sú špeciálne vybavené na ubytovávanie maloletých osôb; (d) v inom ubytovacom zariadení vhodnom pre maloleté osoby. Ministerstvo môže umiestniť maloleté osoby vo veku 16 rokov a viac v ubytovacích strediskách pre dospelých žiadateľov o azyl.

4. Pokiaľ je to možné, súrodenci majú zostať spolu, berúc do úvahy najlepšie záujmy príslušných maloletých osôb, najmä vek a stupeň zrelosti. Zmeny miesta pobytu maloletých osôb bez sprievodu sa obmedzia na minimum. Ministerstvo, chrániac najlepšie záujmy maloletých osôb bez sprievodu, sa musí snažiť vyhľadať čo najskôr ich rodinných príslušníkov. V prípadoch, kedy by mohlo dôjsť k ohrozeniu života alebo bezúhonnosti maloletej osoby alebo jej blízkych príbuzných, najmä ak ostali v krajine pôvodu, sa musí zabezpečiť, aby sa zhromažďovanie, spracovávanie a distribúcia informácií týkajúcich sa týchto osôb vykonávali tajne, aby sa predišlo ohrozeniu ich bezpečenosti. Osoby pracujúce s maloletými osobami bez sprievodu musia prejsť príslušnou odbornou prípravou, čo sa týka potrieb týchto maloletých osôb a musia byť viazaní povinnosťou zachovávať mlčanlivosť, ako je definovaná vo vnútroštátnej legislatíve, v súvislosti s akýmikoľvek informáciami, ktoré počas svojej práce získajú.

5. Ministerstvo zabezpečí, aby osobám, ktoré boli podrobené mučeniu, znásilnené alebo vystavené iným závažným násilným činom, bolo v prípade potreby poskytnuté ošetrenie zranení spôsobených vyššie uvedenými činmi.  Takéto ošetrenie poskytne odborný zdravotnícky personál a inštitúcie.”

Vzhľadom na skutočnosť, že hlavným účelom tejto novely je transpozícia smernice Rady 2003/8/ES o minimálnym štandardoch prijímania žiadateľov o azyl do vnútroštátnej legislatívy, UNHCR si dovoľuje vyzvať vládu upraviť navrhované ustanovenia zákona o azyle v určenej lehote do 6 Februára 2005. Zároveň, UNHCR si dovoľuje vyzdvihnúť dôležitosť včasnej identifikácie žiadateľov o azyl so zvláštnymi potrebami a zraniteľnosťami a dôležitosť vytvorenia mechanizmov na včasnú identifikáciu najmä obetí mučenia a násialia v prvopočiatkoch azylového konania, vrátane, ak je to vhodné a možné, aj na vtupných hraničných priechodoch.  Ošetrenie týchto osôb, by malo byť zverené do rúk odponého zdravotníckeho personálu a inštitúcií.  Podobne je potrebné venovať zvláštnu pozornosť riziku obchodovania s deťmi, najmä v prípade odlúčených dievčať.  vyžadujú si osobitné opatrenia ubytovávania, poradenstvo a ochranné opatrenia.  Dôležité je takisto v čo naskoršom štádiu začať s hľadaní rodinných príslušníkov odlúčených detí.  Praktické rady pri práci s odlúčenými deťmi môžu pracovníci orgánov nájsť v Pokynoch UNHCR z r. 1997 o prístupe a postupoch pri práci s maloletými osobami bez sprievodu, ktoré žiadajú o azyl.

UNHCR navrhuje do tretej časti zákona o azyle doplniť ako tretiu hlavu nasledovné:
“ TRETIA HLAVA
 Spoločné ustanovenia o azylovom konaní 
Právna pomoc, právne poradenstvo”
Pripomienka UNHCR
UNHCR si opätovne dovoľuje pripomenúť zodpovedným slovenským orgánom, že postupy pre prístup žiadateľov o azyl k právnej pomoci počas celého azylového konania (tak na administratívnej, ako aj na úrovni súdov) vnútroštátna legislatíva nezabezpečuje a ani nezaručuje. Okrem toho, článok 21 odsek 2 Smernice Rady o prijímacích štandardoch hovorí, že “Postupy na prístup k právne pomoci budú ustanovené vnútroštátnou legislatívou.” 
UNHCR preto navrhuje aby boli ustanovenia o postupe prístupu k právnej pomoci, ako aj ustanovenia o práve žiadateľa o azyl pred a počas celého konania na poskytovanie efektívnej možnosti byť v kontakte s UNHCR a inými organizáciami a skupinami jednotlivcov poskytujúcich odbornú právnu pomoc.
	Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

Z

	N

A

N

A

N

N

N

N 

A

A

N 

N 

N

N

N

N

A

A

N

A

	Dňa 10.9.2004 sa uskutočnilo rozporové konanie, na ktorom sa zúčastnili zástupcovia Ministerstva vnútra SR a UNHCR. Na rokovaní sa odôvodnili navrhované ustanovenia a zástupca UNHCR rešpektoval návrhy ministerstva. 

Predmetom novelizácie je harmonizácia zákona o azyle so smernicou Rady 2003/9/ES, preto sa k novému zadefinovaniu pojmov nepristupuje. Rovnako nie je potrebné vymedziť pojmy z pripomienky 1D nakoľko podľa článku 249 Zmluvy o Európskej únii je smernica záväzná pre členský štát, ktorému je určená, pokiaľ ide o výsledok, ktorý sa má dosiahnuť, pričom voľba foriem a prostriedkov sa ponecháva na vnútroštátne orgány. Na to, aby sa účel smernice dosiahol, nie je potrebné preberať pojmy, ak okruh práv, ktoré smernica vymedzuje, je priznaný aj zákonom o azyle. 

Ak by sa táto informácia poskytovala vždy písomne, ako to navrhuje UNHCR, v prípadoch osobitného zreteľa, ako sú napr. osoby, ktoré nevedia čítať, nemohli byť týmto spôsobom náležite poučené o svojich právach a povinnostiach. Práve na takéto situácie svojim ustanovením reagovala smernica 2003/9/ES a novela zákona ju v plnej zhode transponuje. 

. 

UNHCR ustúpilo od tejto pripomienky. 

UNHCR ustúpilo od tejto pripomienky. 

Je nadbytočné ponechávať ustanovenie o tom, že ministerstvo ustanovuje opatrovníka, nakoľko sa v rámci občianskeho súdneho konania ustanovuje opatrovník súdom. 

Nakoľko je orgánom, ktorý ustanovuje opatrovníka súd, nie je možné určovať súdu, koho určí za opatrovníka. 

 

Ide o zrovnoprávnenie postavenia žiadateľov o azyl, aby v obdobných situáciách u jedného odkladný účinok bol a u iného nebol. 

Podľa článku 249 Zmluvy o Európskej únii je smernica záväzná pre členský štát, ktorému je určená, pokiaľ ide o výsledok, ktorý sa má dosiahnuť, pričom voľba foriem a prostriedkov sa ponecháva na vnútroštátne orgány. Nie je potrebné doslovne preberať jednotlivé ustanovenia smernice 2003/9/ES, ak zákon o azyle dosahuje účel, ktorý táto smernica sleduje. Navyše väčšina ustanovení, ktoré UNHCR navrhuje platná právna úprava už obsahuje. 

Podľa článku 249 Zmluvy o Európskej únii je smernica záväzná pre členský štát, ktorému je určená, pokiaľ ide o výsledok, ktorý sa má dosiahnuť, pričom voľba foriem a prostriedkov sa ponecháva na vnútroštátne orgány. Nie je potrebné doslovne preberať jednotlivé ustanovenia smernice 2003/9/ES, ak zákon o azyle dosahuje účel, ktorý táto smernica sleduje. Navyše väčšina ustanovení, ktoré UNHCR navrhuje platná právna úprava už obsahuje.

Navrhované ustanovenie je v súlade so smernicou, nakoľko táto umožňuje v článku 16 ods. 3 možnosť členskému štátu určiť sankcie za závažné porušenie vnútorných pravidiel v ubytovacích centrách, ako aj za obzvlášť násilné správanie.  

Platný právny stav to umožňuje. 

Nie je možné v zákone vylúčiť , na zistenie akých ochorení sa zdravotná prehliadka nemôže vykonávať; určuje to hygienik. 

Podľa článku 249 Zmluvy o Európskej únii je smernica záväzná pre členský štát, ktorému je určená, pokiaľ ide o výsledok, ktorý sa má dosiahnuť, pričom voľba foriem a prostriedkov sa ponecháva na vnútroštátne orgány. Nie je potrebné doslovne preberať jednotlivé ustanovenia smernice 2003/9/ES, ak zákon o azyle dosahuje účel, ktorý táto smernica sleduje. 

O práve na právnu pomoc a o prístupe k právnej pomoci je žiadateľ o azyl povinne informovaný podľa § 4 ods. 2., čo deklaruje aj vyhlásením, že bol poučený o právach a povinnostiach a o práve zvoliť si právneho zástupcu. Týmto je návrh zákona v plnej zhode so smernicou 2003/9/ES, ktorá hovorí iba o prístupe k právnej pomoci. 
Právna pomoc sa žiadateľom o azyl poskytuje na základe osobitných predpisov, napr. zákona o advokácii.