Dôvodová správa

Všeobecná časť

Hlavným cieľom predloženého návrhu zákona je zrušenie všeobecnej povinnosti pôvodcov registratúr vypracovať registratúrny poriadok. 
Zákon č. 395/2002 Z. z. o archívoch a registratúrach a o doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 515/2003 Z. z. ustanovil pôvodcom registratúry povinnosť vypracovať registratúrny poriadok, ktorý popisuje spôsob manipulácie s registratúrnymi záznamami. Ide o povinnosť, ktorú mali pôvodcovia registratúry i podľa predchádzajúcej právnej úpravy. 
Po nadobudnutí účinnosti zákona tie podnikateľské subjekty, ktoré sú pôvodcami registratúry, t.j. ktoré si vedú evidenciu vlastných i došlých záznamov, vzniesli požiadavku, aby vo vzťahu k nim bola táto povinnosť zrušená. Ministerstvo vnútra ako ústredný orgán štátnej správy na úseku archívov a registratúr vyhodnotilo uvedenú požiadavku z hľadiska jej dopadu na činnosť štátnych archívov a budovanie archívneho dedičstva Slovenskej republiky, a súčasne i so zreteľom na skutočnosť, že nie je verejný záujem zaťažovať podnikateľskú obec. Na základe toho pripravilo predložený návrh novely zákona, ktorý túto požiadavku zohľadňuje nie len vo vzťahu k tejto skupine, ale i vo vzťahu k ďalším pôvodcom registratúr. 
	Táto povinnosť zostane zachovaná len pre tých pôvodcov registratúr, ktorých registratúry sú najvýznamnejším zdrojom archívneho dedičstva.
Návrh rieši i niektoré ďalšie problémy, ako je zamedzenie neodôvodnenému obmedzovaniu prístupu k archívnym dokumentom, dopĺňa ďalšie študijné odbory medzi kvalifikačné požiadavky pre výkon činností v archíve, pri správe registratúry a pri správe registratúry iného pôvodcu, zavádza možnosť zničiť registratúrne záznamy navrhnuté na zničenie, ak rozhodnutie štátneho archívu o vyradení nebolo doručené do 60 dní od predloženia na vyradenie a dopĺňa ustanovenia zákona v súvislosti s vývozom registratúry do zahraničia. 
Ministerstvo financií Slovenskej republiky vzalo na vedomie, že zákon nebude mať dopad na verejné rozpočty.
Návrh je v súlade s právnym poriadkom Slovenskej republiky i s medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná. Súlad návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a Európskej únie uvádza doložka zlučiteľnosti. 
Tabuľku zhody nie je potrebné vypracovať, pretože návrh sa týka len ustanovení obsahujúcich inú problematiku ako tú, ktorá je predmetom európskych právnych aktov.

Doložka zlučiteľnosti
návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a Európskej únie

1. 	Predkladateľ návrhu zákona: 
	Vláda Slovenskej republiky 

2. 	Názov návrhu zákona: 
Zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 395/2002 Z. z. o archívoch a registratúrach a o doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 515/2003 Z. z. 

3.    Problematika návrhu zákona:
a)	je upravená v práve Európskych spoločenstiev
-	primárnom:  čl. 151 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva v platnom znení, ktorým sa spoločenstvo prihlasuje k spolupráci členských štátov a v prípade potreby na podporu a doplňovanie ich aktivity v oblastiach zlepšovania vedomostí a šírenia kultúry a histórie európskych národov, zachovania a ochrany kultúrneho dedičstva európskeho významu, nekomerčných kultúrnych výmen a umeleckej a literárnej tvorby vrátane audiovizuálnych diel

-	sekundárnom: 
-	nariadenie Rady (EHS) č.3911/92 z 9. decembra 1992 o vývoze tovaru kultúrneho charakteru v znení nariadenia Rady (ES)  č. 2469/96 zo 16. decembra 1996, nariadenia Rady (ES) č. 97/2001 zo 14. mája 2001 a nariadenia Rady (ES) č. 806/2003 zo 14. apríla 2003.
- nariadenie Komisie (EHS) č. 752/93 z 30. marca 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 3911/92 o vývoze tovaru kultúrneho charakteru predmetov v znení nariadenia Komisie (ES) č. 1526/98 zo 16. júla 1998 a nariadenia Komisie (ES)  č. 656/2004 zo 7. apríla 2004.
- 	smernica Rady 93/7/EHS z 15. marca 1993 o navrátení predmetov kultúrnej hodnoty nezákonne vyvezených z územia členského štátu v znení smernice Európskeho parlamentu a Rady 96/100/Európskych spoločenstiev zo 17. februára 1997 a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/38/Európskych spoločenstiev z 5. júna 2001.
b)	nie je upravená v práve Európskej únie 
c)	nie je obsiahnutá v judikatúre Súdneho dvora Európskych spoločenstiev alebo Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev 

4. Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:
a)	z Aktu o podmienkach pristúpenia pripojenom k Zmluve o pristúpení Slovenskej republiky k Európskej únii nevyplývajú žiadne záväzky,
b)	pre uvedenú oblasť neboli ustanovené žiadne prechodné obdobia,
c)	lehota na implementáciu smernice bola splnená prijatím zákona č. 395/2002 Z. z. o archívoch a registratúrach a o doplnení niektorých zákonov s účinnosťou od 1. januára 2003
d)	proti Slovenskej republike sa nevedie konanie o porušení Zmluvy o založení Európskych spoločenstiev podľa čl. 226 až 228 Zmluvy o založení Európskych spoločenstiev v platnom znení 

5.	Stupeň zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev alebo právom Európskej únie: 
úplný

6. Gestor a spolupracujúce rezorty:
    Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky 

Osobitná časť

K čl. I
K bodu 1
Navrhované vylúčenie pôsobnosti zákona vo vzťahu k záznamom, ktoré vznikajú pri činnosti Slovenskej informačnej služby a Vojenského spravodajstva, nadväzuje na osobitné zákony o týchto subjektoch. Zmyslom právnej úpravy o archívoch a o predarchívnej starostlivosti je zabezpečiť vytváranie podmienok pre prístup k archívnym dokumentom, t.j. pre ich využívanie. K záznamom Slovenskej informačnej služby vzhľadom na ich špecifický charakter má však prístup len súd a k záznamom Vojenského spravodajstva nemá takéto oprávnenie ani súd. Preto je odôvodnené výslovne vylúčiť registratúru týchto subjektov z pôsobnosti všeobecnej právnej úpravy archívov a registratúr.

K bodu 2
Ide o legislatívno-technickú úpravu nadväzujúcu na doplnenie nového odkazu 1 v predchádzajúcom bode 1.

K bodu 3
Navrhované doplnenie § 6 ods. 3 písm. b) bod 1 súvisí s aktuálnym stavom personálneho zabezpečenia archívov. V súčasnosti ministerstvo vnútra eviduje 173 archívov právnických osôb (bývalých podnikových archívov), v ktorých podmienku zamestnanca s vysokoškolským  vzdelaním v študijnom odbore archívnictvo a pomocné historické vedy spĺňa len 9 z nich. Navrhuje sa preto zmiernenie tejto kvalifikačnej požiadavky tým, že sa dopĺňa alternatívou príbuzného študijného odboru.

K bodu 4
Doplnenie ustanovenia § 8 ods.1 písm. d) o práve vlastníka archívneho dokumentu obmedziť prístup k archívnemu dokumentu vychádza z potreby podrobnejšie sa zaoberať týmto inštitútom. Túto potrebu priniesli poznatky z využívania toho inštitútu v praxi po nadobudnutí účinnosti nového zákona, v ktorej sa neodôvodnene rozširuje obmedzovanie prístupu k archívnym dokumentom. Na základe tejto skutočnosti a v záujme čo najväčšej všeobecnej zrozumiteľnosti právnej úpravy sa ustanovuje konkrétna maximálna lehota pre obmedzenie prístupu k archívnym dokumentom. Lehotu 30 rokov ustanovoval i predchádzajúci zákon o archívnictve a ako všeobecnú maximálnu lehotu neprístupnosti ju uvádza i Odporúčanie Rady Európy R(2000) 13 členským štátom o európskej politike prístupu k dokumentom. Súčasne sa umožňuje určiť aj dlhšiu lehotu pre obmedzenie prístupu k archívnym dokumentom, čo je v súlade s citovaným odporúčaním, ktoré uvádza požiadavku zákonnej formy pre úpravu výnimiek. Možnosť dlhšieho obmedzenia prístupu má na zreteli dokumenty obsahujúce informácie, ktorých ochrana je v štátnom záujme a týka sa predovšetkým dokumentov z oblasti zahraničnej politiky, obrany, bezpečnosti a verejného poriadku.

K bodu 5
Zmena časti textu § 12 ods. 4 písm. d) sleduje terminologické zosúladenie so zákonom o pobyte cudzincov.

K bodu 6
Účelom doplnenia ustanovenia § 13 ods. 6 je zamedziť neodôvodnenému obmedzovaniu prístupu k archívnym dokumentom. Ide o súčasný nežiaduci trend, keď pôvodcovia registratúr neodôvodnene obmedzujú prístup k archívnym dokumentom pri ich ukladaní do archívu, hoci tieto záznamy boli pred ich vyradením v registratúre prístupné.

K bodu 7
	Potrebu doplnenia § 16 ods. 2 o povinnosť evidovať vlastné i došlé záznamy si vyžadujú potreby riadneho výkonu predarchívnej starostlivosti. V rámci nej sa štátne archívy stretli s odmietaním ich dozornej činnosti nad správou registratúry zdôvodňovaným neexistenciou evidovaných záznamov, teda neexistenciou registratúry. Táto argumentácia dozorovaných subjektov vychádzala z definície registratúrneho záznamu ako evidovanej informácie (§ 2 ods. 15 zákona). Preto je nevyhnutné doplniť povinnosti pôvodcu registratúry o základný úkon správy registratúry – evidovanie záznamov.

K bodu 8
	V § 16 ods. 2 sa z textu pôvodného písmena a) (v novom označení ide o písmeno b)) vypúšťa všeobecná povinnosť pôvodcu registratúry vypracovať registratúrny poriadok a ponecháva sa len všeobecná povinnosť vypracovať registratúrny plán. 	Zachovanie povinnosti vypracovať registratúrny plán je nevyhnutné, keďže ide o zoznam vecných skupín registratúrnych záznamov, podľa ktorého sa vydeľujú archívne dokumenty od ostatných registratúrnych záznamov, je základom pre vypracovanie návrhu pôvodcu registratúry na vyradenie registratúrnych záznamov (vyraďovanie je rozhodovanie štátneho archívu o tom, ktoré zo záznamov majú trvalú dokumentárnu hodnotu, t.j. sú archívnymi dokumentmi, a ktoré túto hodnotu nemajú a možno ich zničiť), a tiež pre výkon štátneho dozoru nad správou registratúry. Napríklad registratúra súkromných podnikateľských subjektov slúži pre zdokumentovanie hospodárskych dejín Slovenska a tvorí po stáročia neodmysliteľný zdroj archívnych dokumentov. Štátny dozor nad registratúrou podnikateľských subjektov je preto nevyhnutným predpokladom pre zachovanie registratúrnych záznamov hospodárskej sféry do doby ich vyradenia. Vypracovanie registratúrneho plánu pritom nepredstavuje takmer nijaké administratívne zaťaženie, na rozdiel od vypracovania registratúrnych poriadkov.

 Z povinnosti vypracovať registratúrny plán sa ustanovujú výnimky pre tých pôvodcov registratúr, z činnosti ktorých nevznikajú registratúrne záznamy majúce trvalú dokumentárnu hodnotu; príkladmý výpočet týchto záznamov obsahuje § 3 ods. 2 vyhlášky Ministerstva vnútra. Slovenskej republiky č. 628/2002 Z. z., ktorou sa vykonáva zákon o archívoch a registratúrach. Pôvodcami registratúr, na ktorých sa bude táto výnimka vzťahovať, sú najmä drobní remeselníci. Ďalšou osobitnou skupinou, ktorá nebude musieť vypracovať registratúrny plán, sú osoby, činnosť ktorých patrí do pôsobnosti autorského zákona (umelci, vedci). Z hľadiska tvorby archívneho dedičstva je v súvislosti s týmito osobami zaujímavá ich pozostalosť, a preto na túto skupinu nie je potrebné vzťahovať povinnosť mať registratúrny plán.

K bodu 9
	V § 16 ods. 2 písm. e) sa dopĺňajú ďalšie druhy študijných odborov, absolvovanie ktorých napĺňa kvalifikačnú požiadavku pre výkon správy registratúry. Doterajšie úplné stredné vzdelanie podľa platných právnych predpisov zahŕňa len maturitu z gymnázia, a preto sa ustanovenie dopĺňa o úplné stredné odborné vzdelanie v študijných odboroch, ktorých absolvovanie zabezpečuje kvalifikované vykonávanie správy registratúry. Tým sa vytvára priestor pre zamestnávanie širšieho okruhu absolventov stredných škôl pri správe registratúry, čím sa platná úprava len zosúlaďuje s praxou.

	K bodu 10
	Navrhovaný nový odsek 3 v § 16 zachováva povinnosť vypracovať registratúrny poriadok pre tie subjekty, ktorých registratúra je najvýznamnejším zdrojom archívneho dedičstva. Sú to všetky orgány verejnej správy, t.j. všetky štátne orgány, orgány územnej samosprávy a subjekty tvoriace tzv. záujmovú samosprávu (profesijne komory, Sociálna poisťovňa, zdravotné poisťovne). Ďalšou povinnou skupinou sú právnické osoby zriadené štátnym orgánom alebo orgánom územnej samosprávy, t.j. ich rozpočtové a príspevkové organizácie. Skupina “právnické osoby zriadené zákonom” predstavuje najmä celo spoločensky významné inštitúcie (vysoké školy). Ďalšou skupinou sú inštitúcie, o ktorých zriadení sa zákon nevyslovuje, ale upravuje ich postavenie; sú to napr. Slovenská akadémia vied, Slovenský rozhlas, Slovenská televízia, Slovenské národné divadlo a ďalšie.

	K bodom 11 a 12
	Ustanovenia § 17 ods. 1 a 2 je potrebné upraviť v súvislosti s navrhovanými zmenami § 16.

K bodu 13
Zjednodušuje sa vypracúvanie návrhov na vyradenie registratúrnych záznamov. Keďže v § 19 ods. 1 v druhej vete sa umožňuje predĺženie lehoty uloženia, ktorá už uplynula, je zbytočné, aby pôvodca registratúry uvádzal v návrhu na vyradenie záznamy, ktorých lehotu uloženia chce predĺžiť.

K bodu 14
Novo zavádzaná možnosť pre pôvodcu registratúry zničiť registratúrne záznamy, ktoré v návrhu na vyradenie zaradil do vecnej skupiny navrhnutej na vyradenie, ak mu štátny archív do 60 dní nedoručí rozhodnutie o vyradení registratúrnych záznamov, vychádza v ústrety potrebám praxe. Pôvodcovi registratúry umožňuje získať potrebný priestor pre nové registratúrne záznamy a pre štátny archív znamená určité zníženie administratívnej náročnosti pri rozhodovaní o predložených návrhoch na vyradenie registratúrnych záznamov. 

K bodu 15
Navrhovaným doplnením § 23 ods. 2 sa umožňuje vykonávať správu registratúry iného pôvodcu širšiemu okruhu stredoškolsky vzdelaných osôb a súčasne i osobám bez praxe s vysokoškolským vzdelaním v odbore archívnictvo a pomocné historické vedy alebo v príbuznom odbore, ktorým to v súčasnosti zabraňuje podmienka 3 roky praxe.

K bodu 16
Navrhované doplnenie účelu a obsahu evidencie pôvodcov registratúr, ktorými môžu byť i fyzické osoby, vyplýva z § 7 ods. 3 zákona č. 428/2002 Z. z. o ochrane osobných údajov.

K bodu 17
Ide o opravu chybného odkazu. 

K bodu 18
Je potrebné reagovať na prax, v ktorej sa vyskytli snahy o vývoz registratúry. Preto sa zákon dopĺňa o ustanovenie upravujúce vývoz registratúry. Trvalý vývoz registratúry sa zakazuje, pretože ide o zdroj archívneho dedičstva Slovenskej republiky; dočasný vývoz bude povoľovať ministerstvo vnútra.

K bodu 19
Vzhľadom na to, že pri porušení povinnosti fyzickou osobou by sa malo skúmať jej zavinenie, čo pri forme iného správneho deliktu nie je možné, upravuje sa takéto konanie fyzickej osoby ako skutková podstata priestupku.

K bodu 20
Keďže porušenie povinností fyzickou osobou sa v predchádzajúcom bode definuje ako priestupok, ktorý je formou správneho deliktu, je potrebné upraviť nadpis ustanovenia § 31 o správnych deliktoch ďalších subjektov na “Iné správne delikty”. 

K bodu 21
Ide o upresnenie znenia skutkovej podstaty správneho deliktu. S ohľadom na to, že registratúru možno zničiť na základe povolenia, ktoré udeľuje štátny archív v rozhodnutí vydanom vo vyraďovacom konaní, sankcionuje sa len jej neoprávnené zničenie. 

K bodom 22 a 23
V nadväznosti na ustanovenie zákazu trvalého vývozu registratúry a podmienky získania povolenia na jej dočasný vývoz je potrebné doplniť skutkové podstaty správnych deliktov spočívajúcich v porušení týchto povinností.

K bodu 24
Navrhované vypustenie inštitútu projektov reaguje na nový zákon č. 275/2006 Z. z. o informačných systémoch verejnej správy a o zmene niektorých zákonov, ktorý už tento inštitút neobsahuje. 

K bodom 25 a 26
Doplnením nového ustanovenia § 34a a ďalšej prílohy ide o naplnenie požiadavky legislatívnych pravidiel vlády uvádzať vždy v texte zákona transpozičné ustanovenie a v prílohe zákona citovať preberané právne akty Európskych spoločenstiev a Európskej únie.

K čl. II
	Vzhľadom na to, že návrh novely zákona prináša viacero zásadných mien pre pôvodcov registratúr, úplné znenie zákona im uľahčí orientovať sa v jeho ustanoveniach. 

K čl. III
Účinnosť zákona sa navrhuje v nadväznosti na potrebnú dĺžku legislatívneho procesu.