Dôvodová správa
 
A. Všeobecná časť
I.
V súčasnosti je vykonávanie telekomunikačných činností upravené zákonom č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení zákona č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách, vyhláškou Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky č. 97/2001 Z. z. o minimálnom súbore telekomunikačných okruhov a vyhláškou Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky (ďalej len „ministerstvo”) č. 142/2001 Z. z., ktorou sa upravujú podrobnosti o vybraných rádiových zariadeniach, o zriaďovaní skúšobnej komisie, o obsahu, rozsahu a priebehu skúšky a o osvedčeniach o osobitnej odbornej spôsobilosti.

Rozvoj digitálnej technológie prispieva k zbližovaniu tradičných telekomunikačných služieb ako je telefónna služba s programovou ponukou vysielania a retransmisie, ako aj službami poskytovanými prostredníctvom siete Internet. Tradične boli tieto služby poskytované prostredníctvom rôznych sietí a rôznych platforiem. Digitálna technológia umožňuje podstatne zvýšiť kapacitu prenášaného pásma na poskytovanie všetkých komunikačných služieb prostredníctvom jednotnej siete a dokáže využiť integrované koncové účastnícke zariadenie na dodanie celého rozsahu existujúcich, ako aj nových služieb. Uvedený proces sa nazýva tiež konvergenciou telekomunikácií, médií a informačných technológií. Pre prax z toho vyplýva, že všetky elektronické komunikačné siete a služby bude upravovať jednotný regulačný rámec.
Elektronické komunikačné siete a služby sú kľúčovým faktorom na ceste do informačnej spoločnosti a zároveň vytvárajú základné podmienky na prístup občanov a podnikov k moderným komunikačným sieťam a službám v rámci celosvetovej informačnej infraštruktúry. Možnosť využívať kvalitné a dostupné komunikačné služby by mali mať všetci občania, aby sa zabránilo ich vylúčeniu z informačnej spoločnosti. Sektor elektronických komunikácií možno považovať za motor štrukturálnych zmien celého hospodárstva štátu. Na budúce nevyhnutné štrukturálne zmeny potrebuje Slovensko kvalitnú infraštruktúru v medzinárodnom porovnaní, ktorá sa prejaví v širokej ponuke kvalitných služieb, a to za prijateľné ceny. 
 
Elektronické komunikácie sú novým pojmom, ktorý vznikol pri prebiehajúcej konvergencii sektorov telekomunikácií, médií a informačných technológií a nahradil doteraz používaný termín telekomunikácie. Pojem elektronické komunikácie sa používa aj v terminológii celého súboru smerníc nového regulačného rámca elektronických komunikačných sietí a služieb Európskeho parlamentu  a Rady európskych spoločenstiev, ktorý bol prijatý 7. marca a 31.7.2002 (ďalej len „nový regulačný rámec”). Vzhľadom na tieto skutočnosti bolo potrebné do legislatívneho procesu pripraviť nový všeobecne záväzný právny predpis upravujúci celú uvedenú problematiku. Za názov nového zákona bol zvolený názov „Zákon o elektronických komunikáciách”.
 
Základným východiskom na vypracovanie návrhu zákona o elektronických komunikáciách bol „Legislatívny zámer návrhu zákona o elektronických komunikáciách”, schválený uznesením vlády SR č.1331/2002 dňa 11. 12. 2002, ktorým bolo ministrovi dopravy, pôšt a telekomunikácií uložené vypracovať a predložiť na rokovanie vlády SR v septembri t.r. návrh tohto zákona. 
 
Účelom zákona o elektronických komunikáciách je implementácia nového regulačného rámca Európskej únie do právneho poriadku Slovenskej republiky (ďalej len „SR“), ktorý sa má v členských krajinách Európskej únie uplatňovať od 25. júla 2003. Zákon o elektronických komunikáciách optimalizuje súčasnú reguláciu telekomunikácií v SR, prispôsobuje ju  zmeneným podmienkam na trhu produktov a služieb, upresňuje pravidlá zavedenia úpravy sektorovo špecifickej regulácie v trhových segmentoch elektronických komunikácií a oddeľuje reguláciu komunikačných sietí od regulácie obsahu. 

Hlavné dôvody na vypracovanie nového zákona
 
 sú najmä:
 
a) Pripravovaný vstup Slovenskej republiky do Európskej únie
Vzhľadom na priebeh prístupového procesu a maximálne úsilie o dosiahnutie vstupu SR do Európskej únie je nevyhnutné zapracovať nový regulačný rámec Európskej únie do právneho poriadku SR od 1. 1. 2004, aby ustanovenia zákona týkajúce sa aplikácie nového regulačného rámca EÚ nadobudli účinnosť dňom vstupu SR do Európskej únie.
 
b) Nový regulačný rámec elektronických komunikácií v Európskej únii
Nový regulačný rámec, ktorý vytvára jednotný regulačný rámec pre všetky elektronické komunikačné siete a elektronické komunikačné služby pozostáva z rámcovej smernice a štyroch špecifických smerníc: 
1.	Smernica EP a Rady č. 2002/21/ES zo 7. 3. 2002 o spoločnom regulačnom rámci elektronických komunikačných sietí a služieb (Rámcová smernica), vydaná v Official Journal (OJ) č. L 108 z 24.4.2002, str.33.
2.	Smernica EP a Rady č. 2002/20/ES zo 7. 3. 2002 o oprávnení na elektronické komunikačné siete a služby (Smernica o oprávnení), OJ č. L 108 z 24.4.2002, str.21.
3.	Smernica EP a Rady č. 2002/19/ES zo 7. 3. 2002 o prístupe k elektronickým komunikačným sieťam a pridruženým prostriedkom a o ich prepojení (Smernica o prístupe), OJ č. L 108 z 24.4.2002, str.7.
4.	Smernica EP a Rady č. 2002/22/ES zo 7. 3. 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov súvisiacich s elektronickými komunikačnými sieťami a službami (Smernica o univerzálnej službe), OJ č. L 108 z 24.4.2002, str.51.
5.	Smernica EP a Rady č. 2002/58/ES z 12. 7. 2002 o spracovaní osobných údajov a ochrane súkromia v sektore elektronických komunikácií (Smernica o súkromí a elektronických komunikáciách), OJ č. L 201  z 31.7.2002, str.37.

So súborom smerníc nového regulačného rámca súvisia:
 
6.	Nariadenie EP a Rady č. 2887/2000 z 18. 12. 2000 o uvoľnenom prístupe k účastníckemu vedeniu, OJ č. L 336 z 31.12.2002, str.4. Ustanovenia nariadenia boli zaradené do Smernice o prístupe. Nariadenie č.2887/2000 po začatí uplatňovania nového regulačného rámca (25. 7. 2003) bude platiť len prechodne do termínu, ktorý určí Európska komisia. 
7.	Rozhodnutie EP a Rady č. 676/2002/ES zo 7. 3. 2002 o regulačnom rámci pre politiku   rádiového spektra v Európskom spoločenstve (Rozhodnutie o rádiovom frekvenčnom spektre), OJ č. L 108 z 24.4.2002.
8.	Smernica Európskej komisie č. 2002/77/ES zo 16. 9. 2002 o hospodárskej súťaži na trhoch elektronických komunikačných sietí a služieb, OJ č. L 249 zo 17.9.2002, str.212. 
9.	Usmernenie Európskej komisie na analýzu trhu a určenie významného vplyvu na trhoch výrobkov a služieb elektronických komunikácií, OJ č. C 165 z 11.7.2002, str.6.
10.	Odporúčanie Európskej komisie o relevantných trhoch výrobkov a služieb v rámci elektronického komunikačného sektora, č. C 497 z 11.2.2003.
11.	Zoznam noriem a špecifikácií pre elektronické komunikačné siete a služby, pridružené prostriedky a pridružené služby, vydané Európskou komisiou, OJ č. C 331 z 31.12.2002, str.32.
 
Nový regulačný rámec Európskej únie je zameraný na ďalší rozvoj hospodárskej súťaže, na výhodnejšie ceny pre užívateľa, kvalitu, lepší výber služieb, zhodnotenie kapitálu a zároveň má zabezpečiť transparentnosť a právnu istotu pre všetky subjekty pôsobiace na vnútornom trhu Európskej únie.
 
Regulačný rámec je technologicky neutrálny, upravuje reguláciu jednotným spôsobom pre všetky elektronické komunikačné siete a odstraňuje bariéry brániace vstupu na národný trh. Tento rámec zabezpečuje všetkým účastníkom elektronického komunikačného trhu, že môžu byť regulovaní len v prípade, ak je to potrebné na zabezpečenie efektívnej hospodárskej súťaže, pričom všetci účastníci budú regulovaní rovnakým spôsobom.
 
Cieľom nového regulačného rámca je postupne s rozvojom konkurencie redukovať sektorovo špecifické pravidlá prístupom ex-ante, čoho dôkazom je najmä úplné zrušenie inštitúcie licencií a podstatné zjednodušenie administratívnych podmienok súvisiacich so začatím podniku poskytovať siete a služby a určením regulačných povinností obmedzujúcich činnosť podnikov len na základe primeraných a transparentných podmienok a postupov. Princíp asymetrickej regulácie sa bude môcť uplatňovať len do dosiahnutia efektívnej súťaže na relevantných trhoch. 
 
Nový regulačný rámec oprávňuje Európsku komisiu v určených prípadoch požadovať od národných regulačných orgánov zrušenie ich rozhodnutia. 
 
Nový regulačný rámec sa netýka služieb poskytujúcich obsah alebo vykonávajúcich redakčný dohľad nad obsahom prenášaným elektronickými komunikačnými sieťami, ako sú napríklad služby informačnej spoločnosti definované v článku 1 Smernice EP a Rady 98/34/ES (transpozícia do právneho poriadku SR - Nariadenie vlády Slovenskej republiky č. 453/2002 Z. z. o postupoch pri poskytovaní informácií v oblasti technických predpisov a technických noriem.).

c) Kontinuita súčasnej regulácie telekomunikácií a potreba jej zmeny 
 
Po takmer troch rokoch účinnosti zákona č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov a aplikácie jeho ustanovení je zrejmé, že v novej legislatívnej úprave je nutné odstrániť niektoré nedostatky a neupravené právne vzťahy súčasnej telekomunikačnej legislatívy vyplývajúce z doterajších poznatkov z činnosti Telekomunikačného úradu Slovenskej republiky (ďalej len „úrad”), ministerstva, telekomunikačných podnikov a ďalších subjektov telekomunikačného trhu na Slovensku. Z nich najvýznamnejšie sú napr. chýbajúce ustanovenia upravujúce transparentnosť a nediskrimináciu sprístupnenia sietí a služieb, povinnosť vydať referenčnú ponuku na prístup a prepojenie sietí, referenčnú ponuku na prenájom okruhov, ktoré musia mať určené náležitosti a ustanovenia upravujúce uvoľnený prístup k účastníckym vedeniam. 
 
V snahe odstrániť tieto nedostatky a zapracovať pripomienky Európskej komisie do existujúcej právnej úpravy predložilo ministerstvo v apríli 2002 na rokovanie Národnej rady SR návrh novely zákona o telekomunikáciách. Novela mala taktiež prispieť k úplnej liberalizácii a odstrániť niektoré bariéry vstupu na národný trh. Do návrhu novely zákona bolo zapracované nariadenie EP a Rady č. 2887/2000 z 18.12.2000 o uvoľnenom prístupe k účastníckym vedeniam, ktorým by sa umožnilo subjektom vstupujúcim na trh konkurovať podnikom poskytujúcim elektronické komunikačné siete v ponuke vysokorýchlostných služieb dátového prenosu určených na nepretržitý prístup k internetu, na prácu s multimediálnymi aplikáciami založenými na technológii digitálnej účastníckej prípojky a na služby hlasovej telefónie. 

d) Zabezpečenie pôsobnosti a nezávislosti národného regulačného orgánu 

Medzi zásadné dôvody prijatia nového zákona o elektronických komunikáciách patrí nedostatočne legislatívne upravená pôsobnosť a nezávislosť národného regulačného orgánu, ktorým je úrad, jeho spolupráca a súčinnosť s inými orgánmi a úradmi, najmä s Protimonopolným úradom SR. Navrhovaný zákon o elektronických komunikáciách upravuje tieto skutočnosti v súlade s novým regulačným rámcom Európskej únie a slovenským právnym poriadkom.
 
Návrh zákona o elektronických komunikáciách je v súlade:
a)	s Legislatívnym zámerom zákona o elektronických komunikáciách, schváleným uznesením vlády č 1331/2002 z 11.12.2002,
b)	s prioritnými úlohami vlády SR vyplývajúcimi z Pravidelnej správy Európskej komisie o pripravenosti SR na členstvo v Európskej únii z 9. októbra 2002, schválených uznesením vlády č. 1328/2002 z 11.12.2002 a z Plánu legislatívnych úloh vlády SR na rok 2003 a
c)	s Národnou politikou pre elektronické komunikácie (Národná telekomunikačná politika), schválenou uznesením vlády č.196/2003 z 19.3.2003.
Zákon o elektronických komunikáciách zruší súčasný Zákon o telekomunikáciách, vrátane príslušných právnych predpisov vydaných na jeho vykonanie.

II.
Návrh zákona o elektronických komunikáciách svojimi ustanoveniami vytvára jednotný a harmonizovaný regulačný rámec v oblasti elektronických komunikácií a umožňuje uplatňovanie postupov, konaní a opatrení realizovaných úradom ako národným regulátorom, v súčinnosti s ďalšími úradmi, za účelom dosiahnutia týchto cieľov, ktoré stanovil nový regulačný rámec Európskej únie :
1.	Podporovať efektívnu hospodársku súťaž pri prevádzkovaní elektronických komunikačných sietí, elektronických komunikačných služieb a pridružených prostriedkov okrem iného tým, že:
 
a)	zabezpečí maximálny prospech pre užívateľov, vrátane užívateľov so zdravotným postihnutím v súvislosti s možnosťou výberu, cenou a kvalitou služieb,
b)	zabezpečí, aby nenastali deformácie alebo obmedzenie súťaže v elektronickom komunikačnom sektore,
c)	podporí efektívne investície do infraštruktúry a inovácie,
d)	podporí efektívnu správu a využitie  frekvencií a čísel zdrojov číslovania a
e)	podporí efektívny trh schopný efektívnej súťaže.
 
2.	Prispievať k rozvoju vnútorného trhu Európskej únie okrem iného tým, že:
 
a)	odstráni pretrvávajúce prekážky pri prevádzkovaní elektronických komunikačných sietí, elektronických komunikačných služieb a pridružených prostriedkov,
b)	podporí budovanie a rozvoj transeurópskych sietí, súčinnosť (prevádzkyschopnosť) celoeurópskych služieb a pripojenie koncových užívateľov,
c)	zabezpečuje, aby v porovnateľných situáciách nedochádzalo k diskriminácii v zaobchádzaní s podnikmi poskytujúcimi elektronické komunikačné siete a služby a
d)	bude transparentne spolupracovať s národnými regulačnými orgánmi krajín EÚ a s Európskou komisiou v záujme zabezpečenia rozvoja jednotných regulačných postupov a jednotnej aplikácie rámcovej smernice a špecifických smerníc.
 
3.	Podporovať záujmy obyvateľov Slovenskej republiky okrem iného tým, že :
 
a)	zabezpečí prístup všetkých obyvateľov k univerzálnej službe, 
b)	zabezpečí vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov vo vzťahoch medzi zákazníkmi a dodávateľmi, najmä zabezpečujú dostupnosť jednoduchých a nenákladných postupov na riešenie sporov, ktoré vykonáva orgán nezávislý od zúčastnených strán,
c)	prispieva k zaručeniu vysokej úrovne ochrany osobných údajov a súkromia,
d)	podporí poskytovanie jasných informácií, najmä požadovaním transparentnosti cien a tarify, ako aj podmienok používania verejne dostupných elektronických komunikačných služieb,
e)	zabezpečí riešenie potrieb špecifických sociálnych skupín najmä užívateľov so zdravotným postihnutím a
f)	zabezpečí, aby sa zachovala celistvosť, neporušiteľnosť a bezpečnosť verejných elektronických komunikačných sietí.
 
III.
V porovnaní s terajším právnym stavom navrhovaný zákon obsahuje najmä tieto zmeny: 
 
a)	zavádza novú terminológiu zodpovedajúcu novému regulačnému rámcu Európskej únie (napr. namiesto doterajšieho základného pojmu “telekomunikácie” používa pojem “elektronické komunikácie”, nezmenený je pojem “telekomunikačné zariadenia” tak ako v novom regulačnom rámci ), 
b)	rozširuje pôsobnosť a posilňuje postavenie úradu, a kladie dôraz na spoluprácu s inými orgánmi štátnej a verejnej správy a inými úradmi,
c)	odlišne upravuje reguláciu súťaže v elektronických komunikáciách jednoznačným určením relevantných trhov a určením pravidiel a postupu ich analyzovania a zisťovania významného vplyvu na relevantnom trhu. Zabezpečuje všetkým podnikom na elektronickom komunikačnom trhu, že môžu byť regulovaní len v prípade, ak je to potrebné na zefektívnenie súťaže, pričom všetci budú regulovaní rovnakým spôsobom, 
d)	vypúšťa inštitút licenčného konania na zriaďovanie sietí a poskytovanie služieb a zjednodušuje vstup podnikov na relevantný trh elektronických komunikácií na základe splnenia podmienok všeobecného povolenia,
e)	mení povinnosti podnikov vo veci prístupu a prepojenia verejných elektronických komunikačných sietí a prístupu k verejným elektronickým komunikačným službám, vrátane uvoľneného prístupu k účastníckemu vedeniu,
f)	odlišne upravuje poskytovanie a financovanie univerzálnej služby,
g)	upresňuje podmienky na individuálne povoľovanie používania frekvencií a čísel,
h)	upresňuje podmienky regulácie cien a tarify za verejné elektronické komunikačné služby,
i)	zavádza uplatňovanie princípu technologickej neutrality regulačného rámca,
j)	posilňuje význam práv na umiestňovanie podzemných a nadzemných vedení elektronických komunikačných sietí a spoločné umiestnenie a používanie telekomunikačných zariadení,
k)	doplňuje úpravu telekomunikačného tajomstva a zabezpečuje ochranu osobných údajov a 
l)	mení ustanovenia o ochrane prenášaných informácií.

IV.
Návrh zákona o elektronických komunikáciách je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky a medzinárodnými zmluvami, ktorými je SR viazaná.

Doložka zlučiteľnosti právneho predpisu s právom
Európskych spoločenstiev a Európskej únie

1. Navrhovateľ návrhu zákona: 
    Vláda Slovenskej republiky
 
2. Názov návrhu zákona: 
    Zákon o elektronických komunikáciách
 
3. Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:
 
a)  Potreba zabezpečiť úplný súlad s európskym právom (acquis communautaire) v oblasti elektronických komunikácií vyplýva z  Pravidelnej správy Európskej komisie o pripravenosti Slovenskej republiky na členstvo v Európskej únii z 9. októbra 2002. Vypracovanie Zákona o elektronických komunikáciách je prioritnou úlohou vlády SR vyplývajúcou z Pravidelnej správy Európskej komisie o pripravenosti SR, bod 19.2, schválenou uznesením vlády č. 1328/2002 z 11.12.2002 a je tiež zaradené do Plánu legislatívnych úloh vlády na rok 2003.
 
b) Kapitolu č.19 „Telekomunikácie a informačné technológie” Európska komisia uzatvorila v rámci prístupových rokovaní Slovenska do Európskej únie v máji 2001. Vzhľadom na predbežne určený termín vstupu Slovenska do Európskej únie od 1.5.2004 je potrebné transponovať päť smerníc nového regulačného rámca do právneho poriadku SR bez prechodných období, tak, aby bol časový priestor pre úrad na analýzu trhov a určenie podniku s významným vplyvom na relevantnom trhu v oblasti elektronických komunikácií (ďalej len „významný podnik“).

c)  Návrh zákona o elektronických komunikáciách nepredstavuje prioritu podľa čl. 70 Európskej dohody o pridružení, ale patrí medzi priority odporúčané v Príprave asociovaných krajín strednej a východnej Európy na integráciu do vnútorného trhu Európskej únie (Biela kniha), uvedené v sekcii 9.
 
4. Problematika návrhu právneho predpisu je upravená v Rámcovej smernici a štyroch špecifických smerniciach Európskeho parlamentu a Rady, ktorých zoznam je aj prílohou návrhu Zákona o elektronických komunikáciách. Rámcová smernica, Smernica univerzálnej služby, Autorizačná smernica a Smernica o prístupe boli schválené Európskym parlamentom a Radou 7.3.2002, vo Vestníku Európskeho spoločenstva (OJ) boli uverejnené dňa 24. 4. 2002 a členské štáty Európskej únie musia prijať a zverejniť právne a správne predpisy nevyhnutné na dosiahnutie súladu s týmito smernicami najneskôr do 24. júla 2003.  Smernica o súkromí a elektronických komunikáciách bola schválená Európskym parlamentom a Radou 12.7.2002, vo Vestníku Európskeho spoločenstva (OJ) bola uverejnená dňa 31.7.2002 a členské štáty Európskej únie musia prijať a zverejniť právne a správne predpisy nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 31. októbra 2003. Prechodné obdobie 15 mesiacov je vyhradené na transponovanie smerníc do právneho poriadku členských štátov Európskej únie a na analyzovanie relevantných trhov národnými regulátormi.

Všeobecná časť v bode I. „Hlavné dôvody na vypracovanie nového zákona”, bod b) „Nový regulačný rámec elektronických komunikácií”, obsahuje taxatívny výpočet všetkých smerníc a pre úplnosť aj zoznam všetkých právnych predpisov Európskych spoločenstiev, odporúčaní a usmernení Európskej komisie, ktoré súvisia alebo už boli vydané v nadväznosti na rámcovú a štyri špecifické smernice Európskeho parlamentu a Rady. Rozsah platnosti a účel jednotlivých právnych predpisov Európskej únie v oblasti elektronických komunikácií je nasledovný:  
 
•	Smernica Európskeho parlamentu a Rady č. 2002/21/ES zo 7.3.2002 o spoločnom regulačnom rámci elektronických komunikačných sietí a služieb (Rámcová smernica).
Táto smernica ustanovuje harmonizovaný rámec pre reguláciu elektronických komunikačných služieb, elektronických komunikačných sietí, pridružených zariadení a pridružených služieb. Určuje úlohy národných regulačných orgánov a vytvára sústavu postupov na zabezpečenie harmonizovanej aplikácie regulačného rámca v rámci Európskeho spoločenstva.
•	Smernica Európskeho parlamentu a Rady č. 2002/20/ES zo 7.3.2002 o oprávnení na elektronické komunikačné siete a služby (Smernica o oprávnení).
Cieľom tejto smernice je implementácia vnútorného trhu v elektronických komunikačných sieťach a službách prostredníctvom harmonizácie a zjednodušenia pravidiel oprávňovania a podmienok za účelom uľahčenia ich poskytovania v rámci Európskeho spoločenstva. Táto smernica sa vzťahuje na oprávnenia týkajúce sa poskytovania elektronických komunikačných sietí a služieb.
•	Smernica Európskeho parlamentu a Rady č. 2002/19/ES zo 7.3.2002 o prístupe k elektronickým komunikačným sieťam a pridruženým prostriedkom a o ich prepojení (Smernica o prístupe).
V nadväznosti na Rámcovú smernicu harmonizuje táto smernica spôsob, akým členské štáty regulujú prístup a prepojenie elektronických komunikačných sietí a pridružených prostriedkov. Cieľom je vytvorenie regulačného rámca podľa vnútorných trhových princípov pre vzťahy medzi podnikmi, ktoré poskytujú elektronické komunikačné siete a/alebo elektronické komunikačné služby, ktorých výsledkom bude efektívna hospodárska súťaž, (ďalej len „súťaž“), prevádzkyschopnosť elektronických komunikačných služieb a prospech užívateľa.
Táto smernica ďalej ustanovuje práva a povinnosti  podniku, ktorý poskytuje elektronické komunikačné siete a usiluje sa o prepojenie a/alebo prístup k sieťam a pridruženým prostriedkom iného podniku. Určuje ciele pre národné regulačné orgány z hľadiska prístupu a prepojenia a upravuje postupy na zabezpečenie prehodnotenia povinností uložených národnými regulačnými orgánmi, prípadne ich zrušenie po dosiahnutí požadovaných cieľov. Prístup v tejto smernici sa nevzťahuje na pripojenie koncových užívateľov.
•	Smernica Európskeho parlamentu a Rady č. 2002/22/ES zo 7.3.2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov súvisiacich s elektronickými komunikačnými sieťami a službami (Smernica o univerzálnej službe).

V nadväznosti na rámcovú smernicu sa táto smernica týka poskytovania elektronických komunikačných sietí a služieb koncovým užívateľom. Cieľom je zaručiť prístupnosť kvalitných verejných služieb v celom spoločenstve pomocou efektívnej hospodárskej súťaže a možnosti výberu a zaoberať sa okolnosťami, za ktorých nie sú potreby koncových užívateľov na trhu dostatočne uspokojované.
Smernica ďalej zakladá práva koncových užívateľov a zodpovedajúce povinnosti podnikov poskytujúcich verejne prístupné elektronické komunikačné siete a služby. So zreteľom na zabezpečenie poskytovania univerzálnej služby v prostredí otvorených a súťažne orientovaných trhov smernica definuje minimálny súbor služieb špecifikovanej kvality, ku ktorým majú všetci koncoví užívatelia prístup za prijateľné ceny, na základe špecifických národných podmienok, bez deformácie hospodárskej súťaže. Táto smernica určuje aj povinnosti z hľadiska poskytovania určitých povinných služieb ako poskytovanie prenájmu okruhov koncovým užívateľom.
•	Smernica Európskeho parlamentu a Rady č. 2002/58/ES z 12.7.2002 o spracovaní osobných údajov a ochrane súkromia v sektore elektronických komunikácií (Smernica o súkromí a elektronických komunikáciách).
Smernica je určená na harmonizovanie predpisov v členských štátoch Európskej únie, ktoré sú potrebné na zabezpečenie rovnocennej ochrany základných práv a slobôd, najmä právo na súkromie vo väzbe na spracovanie osobných údajov v elektronických komunikáciách v Európskom spoločenstve.
•	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 2887/2000 z 18.12.2000 o uvoľnenom prístupe k účastníckemu vedeniu.
Toto nariadenie sa vzťahuje na uvoľnený prístup k účastníckym vedeniam a pridruženým prostriedkom významného podniku a jeho účelom je zabezpečiť konkurenčné prostredie,  dosiahnuť efektívnu súťaž a stimulovať technický pokrok na trhu prístupu prostredníctvom určenia harmonizovaných podmienok pre uvoľnený prístup k účastníckemu vedeniu, aby sa podporovala konkurencia v poskytovaní širokej ponuky elektronických komunikačných služieb.
Nariadenie nezbavuje významný podnik  povinnosti dodržiavať princíp nediskriminácie pri používaní pevnej verejnej telefónnej siete s cieľom poskytnúť vysokorýchlostný prístup a prenosové služby a poskytovať iným podnikom rovnaké podmienky za rovnakých okolností a ponúkať služby iným subjektom za rovnakých podmienok a s rovnakou kvalitou, ako by ich využívali pre vlastnú potrebu alebo ich poskytovali svojim spoločným podnikom v spoločenstve.
Ustanovenia nariadenia č 2887/2000 boli zaradené do smernice o prístupe a prepojení nového regulačného rámca s tým, že pojem „notifikovaný prevádzkovateľ” bol nahradený pojmom významný podnik. Toto nariadenie bude po začatí uplatňovania nového regulačného rámca, t.j. po 25.7.2003 účinné len prechodne do termínu, ktorý určí Európska komisia.

Ustanovenia akéhokoľvek nariadenia Európskeho parlamentu a Rady sa považujú za zákon a sú záväzné a priamo aplikovateľné vo všetkých členských štátov EÚ bez ich implementovania do právneho poriadku členských štátov Európskej únie.

•	Rozhodnutie EP a Rady č. 2002/676/ES zo 7.3.2002 o regulačnom rámci pre frekvenčné spektrum (Rozhodnutie o frekvenčnom spektre).
Cieľom rozhodnutia je ustanovenie jednotných rámcových pravidiel v spoločenstve na zabezpečenie koordinácie politík a harmonizovaných podmienok na efektívnu a fungujúcu správu frekvenčného spektra na vnútornom trhu Európskeho spoločenstva nielen v oblasti elektronických komunikácií, ale aj dopravy, výskumu a vývoja. 

Ustanovenia akéhokoľvek rozhodnutia sú záväzné pre štáty, podniky a osoby bez ich implementovania do právneho poriadku členských štátov EÚ.

•	Smernica Európskej komisie 2002/77/ES zo 16.9.2002 o hospodárskej súťaži na trhoch elektronických komunikačných sietí a služieb.
Smernica Európskej komisie ustanovuje povinnosť členským štátom Európskej únie v nadväznosti na nový regulačný rámec odstrániť všetky doterajšie výhradné práva podnikov  dotýkajúce sa zriaďovania sietí, poskytovania služieb, uprednostňovania spoločných vertikálne integrovaných podnikov, výhradné práva na používanie frekvencií, prevádzkovania satelitných komunikácií a zverejňovania zoznamov účastníkov. V platnosti je ponechané pravidlo správneho oddelenia prevádzkovania verejnej siete od siete prenosu televíznych programov jedným podnikom. Od podnikov sa vyžaduje podieľať sa na kompenzácii výdavkov na univerzálnu službu. 
Smernica Európskej komisie na rozdiel od smernice EP a Rady nevyžaduje transpozíciu, ale členské štáty Európskej únie sú povinné informovať Európsku komisiu  najneskôr do 24.7.2003 o tom ako sú ustanovenia smernice o súťaži na trhoch elektronických komunikačných sietí a služieb dodržané.

V nadväznosti na ustanovenia Rámcovej smernice vydala Európska komisia nasledovné dokumenty:
•	Usmernenie Európskej komisie na analýzu trhu a určenie významného vplyvu na trhoch výrobkov a služieb elektronických komunikácií, 
•	Odporúčanie Európskej komisie o rozhodujúcich trhoch výrobkov a služieb v rámci elektronického komunikačného sektora,
•	Zoznam noriem a špecifikácií pre elektronické komunikačné siete a služby, pridružené prostriedky a pridružené služby.

Implementácia akéhokoľvek odporúčania, stanoviska alebo usmernenia orgánov EÚ nie je pre právny poriadok členských štátov EÚ záväzná.

5. Stupeň zlučiteľnosti návrhu právneho predpisu s právom Európskych spoločenstiev:
 
    Úplná zlučiteľnosť.

6. Gestor:
    Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky. 
 
7. Účasť expertov pri príprave návrhu právneho predpisu.
 
Návrh zákona o elektronických komunikáciách vypracovali špecialisti Výskumného ústavu spojov Banská Bystrica v súčinnosti s poradcami a konzultantmi, za spolupráce s Telekomunikačným úradom SR a pod gestorským vedením Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií SR.

B. OSOBITNÁ ČASŤ
 
Čl. I
K § 1
V ustanoveniach sa vymedzuje predmet právnej úpravy navrhovaného zákona, definuje základný účel úpravy, ktorý sa má jeho aplikáciou dosiahnuť, pričom tento vychádza zo súhrnu politických cieľov a princípov regulácie, ktoré určil nový regulačný rámec Európskej únie a podrobne je uvedený vo Všeobecnej časti v bode II. Ustanovenie má odkaz na prílohu k zákonu, ktorá v súlade s Metodikou aproximácie práva (Čl. 7 ods. 20) a obsahuje zoznam transponovaných smerníc Európskeho parlamentu a Rady ES zo 7. 3. 2002 a 31. 7. 2002 do návrhu zákona. 

K § 2
Znenie definuje základný pojem úpravy zákona, ktorým sú elektronické komunikácie, ktoré zabezpečujú výmenu alebo prenos informácií medzi konečným počtom užívateľov verejne dostupnej služby uskutočňovanej po sieťach. Tento pojem vychádza z pojmu, ktorý vymedzuje Smernica o súkromí a elektronických komunikáciách. 
 
K § 3 až 4
V návrhu ustanovení sú definované základné pojmy, ktoré sú nevyhnutné pre úpravu celého textu zákona. Systémovo sú rozdelené do troch paragrafov podľa zariadení, sietí a služieb. Definície pojmov sú väčšinou prevzaté z rámcovej smernice a špecifických smerníc Európskeho parlamentu a Rady a zabezpečujú ich úplnú transpozíciu do právneho poriadku SR. S čiastočne pozmeneným a rozšíreným obsahom ako doteraz sa definuje pojem „poskytovanie siete“, ktorým v zmysle nového regulačného rámca je zriadenie siete, jej prevádzka, kontrola nad sieťou alebo jej sprístupnenie. Celkom novým je navrhovaný pojem „podnik“, ktorým podľa nového regulačného rámca je na účely tohto zákona  každá osoba, ktorá je oprávnená poskytovať sieť a službu v oblasti elektronických komunikácií bez ohľadu na právnu formu a spôsob financovania. 
Pojem fyzický metalický skrúcaný pár v pevnej verejnej telefónnej sieti súvisí s definíciou účastníckeho vedenia. Je to pár kovových vodičov (spravidla medených a vzájomne skrútených) spájajúci koncový bod siete v priestoroch užívateľa (napríklad účastnícka zásuvka) s hlavným rozvádzačom alebo rovnocenným zariadením pri telefónnej ústredni. Ako sa uvádza v Piatej správe Európskej komisie o implementácii nového regulačného rámca, prístupová sieť zostáva jedným z najmenej konkurenčných segmentov na liberalizovanom trhu. Nové subjekty vstupujúce na trh nemajú k dispozícii rozsiahle alternatívne sieťové infraštruktúry a pri použití tradičných technológií nemôžu mať úžitok z úspor a združených výhod, ktoré majú prevádzkovatelia s významným vplyvom na trhu pevných verejných telefónnych sietí. Toto vyplýva zo skutočnosti, že títo prevádzkovatelia budovali svoje infraštruktúry metalického účastníckeho prístupu v priebehu dlhších časových období, boli chránení výhradnými právami a investičné náklady dokázali financovať z monopolných príjmov.

K § 5
Elektronickou komunikačnou službou nie je podľa návrhu zákona poskytovanie obsahu ani redakčný dohľad nad obsahom prenášaný pomocou sietí a služieb a nezahŕňa služby informačnej spoločnosti podľa nariadenie vlády Slovenskej republiky č. 453/2002 Z. z. o postupoch pri poskytovaní informácií v oblasti technických predpisov a technických noriem. Nariadením vlády bola do nášho právneho poriadku transponovaná smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/34/ES zo dňa 22. júna 1998 o postupe na poskytovanie informácií v oblasti technických noriem a technických predpisov a predpisov pre služby informačnej spoločnosti, ktorá obsahuje v článku 1 definíciu „služba informačnej spoločnosti“, zahrňujúcu široký okruh hospodárskych činností, ktoré sa uskutočňujú on-line. Väčšina z týchto činností nespadá do pôsobnosti tohto zákona, pretože nespočívajú úplne alebo prevažne v prenášaní signálov v elektronických komunikačných sieťach. Zákon sa vzťahuje o.i. na služby hlasovej telefónie a prenosu elektronickej pošty. V praxi však ten istý podnik, napríklad poskytovateľ internetovej služby, môže ponúkať tak elektronické komunikačné služby, ako je prístup na internet, ako aj služby, na ktoré sa tento zákon nevzťahuje, ako je poskytovanie obsahu založeného na internetovej sieti.
V súlade s novým rámcom je vymedzený nový obsah pojmov „užívateľ“, „koncový užívateľ“ a „účastník“. Zahŕňajú aj používané pojmy „spotrebiteľ“, „poslucháč“ a „divák“ vo význame v ktorom poslucháč a divák je vo vzťahu k sieti užívateľom a vo vzťahu kupujúceho prijímač od výrobcu zariadení spotrebiteľom.

K § 6 a 7
Podrobne upravuje pôsobnosť orgánov štátnej správy v oblasti elektronických komunikácií a rozdelenie kompetencií medzi ministerstvo a úrad. Upravuje sa povinnosť úradu vykonávať všetky činnosti v súlade s princípmi efektívnosti, objektívnosti, transparentnosti, nediskriminácie, primeranosti a odôvodnenosti a svoje rozhodnutia, opatrenia a informácie, vrátane informácií, ktoré prispejú k otvorenému a funkčne konkurenčnému relevantnému trhu zverejňovať na internete a vo vestníku. Pôsobením úradu sa má dosiahnuť transpozícia článku 8 Rámcovej smernice a týka sa to aj ochrany záujmov koncových užívateľov s ohľadom na kvalitu a ceny služieb. Transponuje sa aj článok 3 ods.1 Rámcovej smernice ohľadne nezávislosti národných regulačných orgánov a účinného štrukturálneho oddelenia regulačnej funkcie od činností spojených s vlastníctvom alebo kontrolou v oblasti elektronických komunikácií. Navrhovanou úpravou sa zachovávajú doterajšie orgány štátnej správy a rozširujú kompetencie a posilňujú právomoci úradu. Úrad plní úlohy súvisiace s obmedzením vlastníckeho práva k nehnuteľnostiam na využívanie nehnuteľností na účely zabezpečenia služieb a s obmedzením vlastníckeho práva k hnuteľným veciam obmedzením alebo zákazom používania vysielacích telekomunikačných zariadení a okruhov podľa Čl. 2 ods. 3 ústavného zákona č. 227/2002 Z. z. o bezpečnosti štátu v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu a núdzového stavu.
 
K § 8
Navrhované ustanovenie zakotvuje súčinnosť a spoluprácu úradu s inými orgánmi, úradmi a prevádzkovateľmi osobitných sietí s vymedzením jej rozsahu. Medzi dôležitú patrí najmä spolupráca úradu s  Protimonopolným úradu SR, ako generálnym ochrancom hospodárskej súťaže pred jej obmedzovaním.  
 
K § 9
Úrad ako národný regulačný orgán musí mať k dispozícii potrebné informácie od subjektov na trhu za účelom účinného vykonávania svojich kompetencií. Takéto informácie môžu byť získavané a poskytované aj Európskej komisii na jej písomnú žiadosť, zdôvodnenú potrebou plnenia jej úloh. Ustanovenia sú transponované z Rámcovej smernice čl. 5 ods. 4.
 
K § 10
Ustanovenie ukladá úradu povinnosť konzultácií a koordinácie v určených prípadoch, ak ide o
•	návrh rozhodnutia úradu vo veci, ktorá bude mať významný dopad na relevantný trh, musí úrad tento návrh poskytnúť dotknutému podniku pred jeho vydaním na zaujatie stanoviska, 
•	pripravované opatrenia na reguláciu služieb pre koncových užívateľov, musí ich úrad poskytnúť na verejné konzultácie,
•	určenie relevantných trhov, analýzu týchto trhov a povinností prístupu k sieti a prepojenia sietí, pričom návrh rozhodnutia, ktorý bude mať dopad na obchodovanie medzi členskými štátmi Európskej únie, musí úrad návrh zaslať s odôvodnením aj Európskej komisii a zaoberať sa jej názorom.
Európska komisia je oprávnená po konzultáciách s Výborom pre elektronické komunikácie vyžadovať od úradu stiahnutie navrhovaného rozhodnutia, ak ide o definovanie relevantných trhov alebo možného určenia alebo neurčenia podnikov s významným vplyvom na trhu a ak dané rozhodnutie vytvára prekážky jednotnému trhu alebo nie je kompatibilné s právom Európskej únie a Európskych spoločenstiev a najmä s cieľmi politiky uvedenými vo všeobecnej časti v bode II. Podrobnosti o tomto postupe obsahuje odporúčanie Európskej komisie z 23.7.2003 uverejnené v Ú.v. ES, č. L 190, z 30.7.2003, s.13.

K § 11
Ustanovenie určuje základný rámec celého navrhovaného zákona, ktorým je regulácia elektronických komunikácií a taxatívne vymedzuje jej rozsah. Navrhované ustanovenie ukladá národnému regulačnému orgánu povinnosť, pri výkone regulácie prihliadať na odporúčania Európskej komisie a zohľadňovať technologickú neutralitu regulácie.

K § 12
Konvergencia medzi rôznymi elektronickými komunikačnými sieťami a službami a ich technológiami si vyžaduje vytvorenie systému povoľovania zahŕňajúceho všetky porovnateľné služby rovnakým spôsobom, bez ohľadu na používané technológie. Cieľom je vytvorenie právneho rámca zabezpečujúceho slobodu poskytovania elektronických komunikačných sietí (ďalej len „siete”) a elektronických komunikačných služieb (ďalej len „služby”) a zavedenie čo najjednoduchšieho administratívneho postupu pri začatí a poskytovaní sietí a služieb. Preto ustanovenie o povolení na poskytovanie sietí a služieb zaručuje právo každého podniku na vykonávanie týchto činností, ak tento dodrží podmienky ustanovené v navrhovanom zákone; ide o všeobecné povolenie, ktoré je podmienené len oznamovacou povinnosťou a individuálne povolenie, pri ktorom je potrebné pridelenie frekvencií, identifikačných znakov alebo čísel. Toto znenie zákona je v úplnej vecnej zhode s podmienkami Smernice o oprávnení. Obmedzenia sú prípustné len podľa čl. 46 ods. 1 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva., najmä opatrení týkajúcich sa verejného poriadku, verejnej bezpečnosti a verejného zdravia. Na rozdiel od terminológie regulačného rámca Európskej únie (Authorisation Directive - Smernica o oprávňovaní) je v návrhu ponechaný doterajší, všeobecne zaužívaný pojem „povolenie“. Smernica o oprávnení sa týka povoľovania pre všetky elektronické komunikačné siete a služby poskytované alebo neposkytované verejnosti a ide o dôležité zabezpečenie možnosti prospechu pre obe kategórie podnikov poskytujúcich verejné alebo neverejné siete, vyplývajúce z objektívnych, transparentných, nediskriminačných a proporcionálnych práv, podmienok a postupov. 
 
K § 13
Jednoduchý vstup na trh zabezpečuje inštitút všeobecného povolenia na poskytovanie zariadení, sietí a služieb, ktorý určuje právo každého podniku na ich poskytovanie, ak dodrží zákonom určené podmienky bez vyžadovania ďalšieho explicitného rozhodnutia alebo administratívneho kroku národného regulačného orgánu a obmedzením všetkých procedurálnych požiadaviek len na oznamovaciu povinnosť. Ustanovenie zakotvuje práva podniku, ktorý splnil podmienky všeobecného povolenia i oznamovaciu povinnosť a poskytuje verejné siete a služby na vyjednávanie o prístupe a prepojení a na poskytovanie rôznych prvkov univerzálnej služby.
Naďalej zostáva úprava udeľovania práv na používanie frekvencií, pričom právo na ich používanie nemôže byť obmedzované okrem prípadov nedostatku frekvencií a potreby zabezpečenia ich efektívneho využívania. Úrad musí, nezávisle na podmienkach, ktoré obsahuje všeobecné povolenie, uložiť podnikom s významným vplyvom na trhu príslušné regulačné povinnosti určené v § 18 až 28 alebo podľa potreby aspoň jednu príslušnú povinnosť.
Odlišnosť pojmov „všeobecné povolenie“ a „individuálne povolenie“ spočíva v tom, že všeobecné povolenie je adresované neurčitému počtu subjektov na trhu a individuálne povolenie sa vzťahuje vždy na konkrétny, individuálny subjekt.
 
K § 14
Úprava oznamovacej povinnosti je v súlade s čl. 3 Smernice o oprávnení, nevyžaduje výslovné rozhodnutie regulačného orgánu alebo jeho iný administratívny úkon a neznamená viac ako vyhlásenie podniku, že chce poskytovať siete a služby a jeho povinnosť oznámiť túto skutočnosť úradu pred termínom začatia poskytovania. Úrad na základe doručenia dostatočného a úplného oznámenia podnik zaeviduje a splnenie oznamovacej povinnosti podniku potvrdí len na požiadanie podniku. 
 
K § 15
Na základe splnomocnenia v článku 15 Rámcovej smernice a po verejnej konzultácii a konzultáciách s národnými regulačnými orgánmi členských štátov Európskej únie prijala Európska komisia odporúčanie o relevantných trhoch výrobkov a služieb v súlade so zásadami súťažného práva. Odporúčanie identifikuje 18 relevantných trhov výrobkov a služieb v oblasti elektronických komunikácií, ktorých charakteristiky sú také, aby oprávňovali uloženie regulačných povinností určených v špecifických smerniciach bez vplyvu na trhy, ktoré môžu byť definované v osobitných prípadoch podľa zákona o ochrane hospodárskej súťaže. Ustanovenia navrhovaného zákona ukladajú úradu povinnosť určiť relevantné trhy na základe Európskou komisiou odporúčaného zoznamu relevantných trhov v súlade s princípmi zabezpečenia konkurenčného prostredia a s prihliadnutím na špecifické národné podmienky, najmä geografické, do dvoch mesiacov od nadobudnutia účinnosti zákona. Z odporúčania a z usmernenia Európskej komisie o analýze relevantných trhov a zisťovania významného vplyvu na trhu (tzv „guidelines“) jednoznačne vyplýva, že národný regulátor bude definovať relevantné trhy a určovať postavenie podniku s významným vplyvom na trhu úplne v súlade s princípmi súťažného práva. Bude tiež analyzovať existenciu efektívnej súťaže na určených relevantných trhoch úplne v súlade s princípmi súťažného práva, čomu zodpovedá aj zákonom upravená potreba úzkej súčinnosti národného regulátora pre elektronické komunikácie s národným protimonopolným úradom.
 
K § 16
Podľa nového regulačného rámca je dôležité, aby úrad mohol uložiť povinnosti ex-ante podnikom len v prípadoch, ak na základe analýzy zistí, že na určitom relevantnom trhu nie je efektívna súťaž. Ustanovenia zákona ukladajú úradu najmenej raz za dva roky analyzovať relevantné trhy, t.j. či v prípade konkrétneho výrobku alebo služby existuje efektívna súťaž v danej geografickej oblasti, ktorou môže byť celé územie štátu alebo časť jeho územia alebo susediace časti územia členských štátov posudzované spolu. Analýza relevantných trhov by mala zahŕňať aj analýzu, či na danom trhu bude perspektívne súťaž alebo či pretrváva nedostatočná efektívna súťaž. Usmernenie Európskej komisie poskytuje aj návod ako sa venovať problematike novo vznikajúcich trhov. Analýza trhov patrí k najvýznamnejším činnostiam úradu, z výsledkov ktorej sa odvíja celá následná regulácia súťaže na jednotlivých relevantných trhoch elektronických komunikácií a po prvý krát by ju mal úrad vykonať do šiestich mesiacov od nadobudnutia účinnosti zákona. V členských štátoch Európskej únie sa pred začatím analýzy trhov mala uskutočniť revízia povinností týkajúcich sa maloobchdných cien pre koncových užívateľov, voľby a predvoľby čísla podniku a služby prenájmu okruhov uložených podľa smerníc ES predošlého regulačného rámca (smernice 98/10/ES, 97/33/ES, 92/44/ES- tieto boli novým regulačným rámcom zrušené). Na Slovensku sa tento postup nemohol uplatniť, pretože Slovensko ako nečlenský štát nemohol v plnom rozsahu aplikovať legislatívu ES.
 
K § 17
V jestvujúcej právnej úprave je prevzatá definícia významného vplyvu na trhu uvedená v Smernici EP a Rady č. 97/33/ES z 30. júna 1997, ktorá predstavuje 25% podielu na trhu. Táto hranica sa ukázala ako účinná v počiatočných fázach otvárania trhu ako prah pre povinnosti ex-ante v členských krajinách Európskej únie. Na Slovensku sa tento postup nemohol významnejšie presadiť z dôvodu úplnej liberalizácie trhu až od 1.1.2003. Podľa nového regulačného rámca Európskej únie sa však musí prispôsobiť komplexnejším a dynamickejším trhom a z tohto dôvodu je definícia prevzatá z Rámcovej smernice ekvivalentná s pojmom dominancie. Preto ustanovenia navrhovaného zákona upravujú, že významný vplyv na relevantnom trhu v oblasti elektronických komunikácií má podnik, ktorý sám alebo spoločne s inými podnikmi má na tomto trhu také postavenie, že nie je vystavený podstatnej súťaži a ekonomický vplyv mu v podstatnom rozsahu dovoľuje správať sa nezávisle od konkurentov a  užívateľov (ďalej len „významný podnik”). Legislatívna skratka „významný podnik“ je zavedená z dôvodov mnohonásobného opakovania sa tohto znenia v návrhu zákona. Ide o analógiu úpravy legislatívy Európskej únie, ktorá v tomto prípade používa skratku „SMP“ (significant market power). Pri určovaní významného podniku bude úrad okrem ustanovení tohto paragrafu čo najviac zohľadňovať aj usmernenie Európskej komisie (tzv. „guidelines”), ktoré je možné použiť pri hodnotení účinnosti súťaže na danom trhu a pri určení a hodnotení významného vplyvu na trhu

K § 18 až 28 všeobecne
Ustanovenia týchto paragrafov obsahujú regulačné povinnosti vyplývajúce z aproximácie nového regulačného rámca Európskej únie a sú úplne v zhode s jeho znením. Niektoré z týchto povinností obsahuje už i súčasná právna úprava. Regulačné povinnosti upravujú nad rámec ostatných povinností ustanovených v návrhu zákona konanie, postupy a poskytovanie sietí a služieb významnými podnikmi a podnikmi poskytujúcimi univerzálnu službu. Cieľom úpravy a ukladania povinností je dosiahnuť na danom trhu transparentnosť, nediskrimináciu, optimálny prístup k zariadeniam, funkciám siete a prepojeniu sietí, zodpovedajúce ceny za prístup a prepojenie, prijateľnosť cien za univerzálnu službu, zabezpečenie požadovaných služieb prenájmu okruhov a prenosu rozhlasových a televíznych programov a možnosť výberu podniku koncovým užívateľom. Celá časť tejto právnej úpravy sleduje zabezpečenie konkurenčného prostredia a dosiahnutie efektívnej súťaže v oblasti elektronických komunikácií.
 
K § 18
Jednou z regulačných povinností je povinnosť transparentnosti prístupu a prepojenia, ktorá vyžaduje, aby významný podnik zverejnil špecifické informácie, najmä účtovné informácie, technické špecifikácie, vlastnosti siete, termíny a podmienky dodávania a používania služieb, vrátane cien a vydal príslušnú referenčnú ponuku. Platí to aj na určenie obvyklých bodov prístupu alebo prepojenia sietí. Obvyklým bodom prepojenia je fyzický bod siete, ktorý určuje podnik vzhľadom na štruktúru siete za účelom vytvorenia rozhrania pre prístup alebo prepojenie sietí. Transparentnosť slúži k urýchleniu rokovaní, bráni rozporom a posilňuje dôveru trhových subjektov v nediskriminačný charakter poskytovania služby. Otvorenosť a transparentnosť technických rozhraní môže byť obzvlášť dôležitá pri zabezpečovaní prevádzkyschopnosti. Ustanovenia návrhu zákona oprávňujú úrad upresniť informácie, ktoré je významný podnik povinný predložiť úradu alebo zverejniť, určiť požadovanú úroveň podrobnosti ich obsahu a spôsob zverejnenia. Základným nástrojom uplatňovania transparentnosti je povinnosť významných podnikov vydať referenčnú ponuku a predložiť ju úradu na zverejnenie.
 
K § 19  
Ustanovenia upravujú špecifickú povinnosť nediskriminácie prístupu, ktorá oprávňuje úrad uložiť významným podnikom povinnosť rovnakého zaobchádzania vo veci prístupu a prepojenia sietí. Princíp nediskriminácie zabezpečuje, že významné podniky, ktorým bola táto povinnosť uložená, nenarúšajú súťaž najmä v prípade vertikálnych zoskupení podnikov poskytujúcich služby podnikom, s ktorými si konkurujú na trhoch pre koncových užívateľov.
 
K § 20 
Oddelenie účtovníctva prístupu a prepojenia umožňuje názorné zobrazenie transferov vnútorných cien a dáva národným regulačným orgánom možnosť kontroly súladu so záväzkami nediskriminácie. Ustanovenia preto oprávňujú úrad uložiť významným podnikom, ktoré poskytujú prístup a prepojenie, povinnosť viesť oddelene účtovníctvo a predovšetkým od vertikálne integrovaného podniku vyžadovať sprístupnenie svojich veľkoobchodných a vnútropodnikových cien. Výnimkou je poskytovanie verejnej ďalekopisnej služby a verejnej telegrafnej služby Slovenskými telekomunikáciami a.s., ktoré sú najstaršími existujúcimi telekomunikačnými službami. V súčasnosti dochádza k utlmovaniu poskytovania týchto služieb a úplným utlmením a skončením ich poskytovania bude táto výnimka zrušená.

K § 21
Povinnosť zaručenia prístupu, používania špecifických prvkov siete a pridružených prostriedkov a  prepojenia sietí slúži ako prostriedok zabezpečenia efektívnej súťaže. Znenie zákona preto oprávňuje úrad uložiť významným podnikom povinnosti na zabezpečenie splnenia primeraných žiadostí o prístup, používanie špecifických prvkov siete a pridružených prostriedkov a žiadosti o prepojenie sietí. Úrad musí zosúladiť práva vlastníka infraštruktúry, aby sa jeho infraštruktúra využívala v jeho prospech a práva ostatných podnikov poskytujúcich služby  na prístup k prostriedkom, ktoré sú základné pre poskytovanie konkurenčných služieb, boli zachované. Ak sú podniku uložené povinnosti vyžadujúce splnenie oprávnenej požiadavky na prístup a využívanie zložiek siete, pridružených prostriedkov a častí vedení, môže byť takáto požiadavka odmietnutá len na základe objektívnych kritérií ako technická uskutočniteľnosť alebo potreba udržania celistvosti a neporušiteľnosti siete. V prípade odmietnutia prístupu môže podnik, ktorému nebol umožnený prístup predložiť vec úradu na riešenie sporu podľa § 75. Úrad môže stanoviť technické a prevádzkové podmienky pre podniky a užívateľov prístupu. Uplatňovanie a predovšetkým nariaďovanie technických noriem pre podmienený prístup ku chráneným službám musí byť v súlade so Smernicou EP a Rady č. 98/34//ES z 22. júna 1998, ktorou sa stanovuje postup poskytovania informácií v oblasti technických noriem a predpisov a pravidiel pre služby informačnej spoločnosti, ktorá bola do právneho poriadku SR transponovaná Nariadením vlády Slovenskej republiky č. 453/2002 Z. z. o postupoch pri poskytovaní informácií v oblasti technických predpisov a technických noriem.
 
K § 22
Povinnosť cenovej kontroly prístupu a prepojenia je potrebná, ak úrad na základe analýzy konkrétneho trhu zistí, že podnik požaduje neprimerane vysoké ceny, aby tieto obsahovali iba náklady spojené s efektívnym poskytovaním prístupu a prepojenia a  neboli v neprospech koncových užívateľov alebo príčinou diskriminácie. Ustanovenia zákona v týchto prípadoch oprávňujú úrad uložiť významnému podniku pri poskytovaní prístupu a prepojenia povinnosť kalkulovať ceny, aby tieto obsahovali iba náklady spojené s efektívnym poskytovaním prístupu a prepojenia, na základe úradom určenej metódy kalkulácie nákladov, ktorá bude obsahovať druhy nákladov a pravidlá ich priradenia. Úrad zohľadní náklady vynaložené pri zavádzaní služby prístupu a prepojenia a posúdi primeranú návratnosť vloženého kapitálu. 
 
K § 23
Ďalšou povinnosťou sú regulačné opatrenia maloobchodných služieb, t.j. regulácie služieb pre koncových užívateľov, ktoré sa podľa Smernice o univerzálnej službe uplatňujú, len ak na trhoch pre koncových užívateľov nie je efektívna súťaž a regulačné povinnosti uložené podľa § 18 až 22 a 27 nezabezpečujú účel zákona. V takýchto prípadoch je úrad oprávnený uložiť významným podnikom na trhu pre koncových užívateľov ďalšie povinnosti. Úrad je splnomocnený overovaním aplikovania tejto metódy v súlade s ustanovením bodu č. 27 preambuly Smernice o univerzálnej službe a je tým daná možnosť, aby si úrad vybudoval kvalifikovaný personál a nemusel zo svojho rozpočtu vynakladať nemalé prostriedky na túto externú činnosť.

K § 24
Úprava povinnosti prenájmu okruhov nadväzuje na uplatňovanie ustanovení doterajšieho právneho predpisu týkajúcich sa minimálneho súboru služieb prenájmu okruhov dovtedy, kým úrad pri analýze relevantného trhu zistí, že na trhu na ktorom sa poskytuje časť alebo celý minimálny súbor prenajatých okruhov nie je efektívna súťaž a uloží významným podnikom na tomto trhu povinnosť poskytovať časť alebo celý minimálny súbor prenajatých okruhov a zabezpečovať túto službu na základe transparentnosti, nákladovej orientácie a nediskriminácie. Stupeň súťaže sa môže líšiť na trhoch prenájmu okruhov medzi podnikmi, ako aj prenájmu okruhov pre koncových užívateľov a na rôznych častiach územia. Poskytovanie prenájmu okruhov mimo minimálneho súboru prenájmu okruhov určených pre koncových užívateľov môžu upravovať všeobecné podmienky a tarifa, namiesto špecifických podmienok na dodávku minimálneho súboru podľa referenčnej ponuky.
 
K § 25
Ustanovenie je ďalšou z povinností nového regulačného rámca Európskej únie spojenou so systémom podmieneného prístupu k chráneným službám týkajúcich sa prenosu rozhlasových a televíznych programových služieb (čl. 6, Smernice o prístupe a prepojení a „Odporúčanie Komisie o relevantných trhoch výrobkov a služieb v sektore elektronických komunikácií“, bod 18 prílohy). Úrad v spolupráci s Radou pre vysielanie a retransmisiu môže špecifikovať služby digitálneho vysielania, ku ktorým musí byť prístup koncových užívateľov zabezpečený legislatívnymi, regulačnými alebo administratívnymi prostriedkami. 
 
K § 26
Zabezpečenie prijateľnosti cien univerzálnej služby poskytovaného minimálneho súboru služieb koncovým užívateľom podľa § 50 je najzákladnejšou a povinnou službou poskytovanou pre koncových užívateľov. Prijateľné ceny predstavujú ceny určené na základe špecifických národných podmienok, ktoré môžu obsahovať určenie spoločných cien bez ohľadu na miesto alebo osobitné tarifné možnosti výberu pri pokrytí potrieb koncových užívateľov s nízkym príjmom. Prijateľnosť ceny pre jednotlivých koncových užívateľov je podmienená ich schopnosťou monitorovať a riadiť svoje výdavky podľa § 52. Úrad je oprávnený rozhodnutím uložiť určeným podnikom povinnosti poskytovať koncovým užívateľom možnosti výberu prijateľných cien, ktoré sa odchyľujú od cien vychádzajúcich z obvyklých obchodných podmienok a ktoré umožnia koncovým užívateľom s nízkymi príjmami alebo s osobitnými sociálnymi potrebami prístup k verejne dostupným telefónnym službám a ich používanie a používať jednotné ceny na celom území štátu, geografické priemery cien alebo dodržiavanie maximálnych cien.
 
K § 27
Už súčasná právna úprava ustanovuje povinnosť poskytovateľa verejnej telefónnej služby zabezpečiť prístup k službám všetkých poskytovateľov verejných telekomunikačných služieb prepojených s  ich sieťou prostredníctvom individuálnej voľby čísla a predvoľby čísla výberu podniku. Rovnako ustanovenia navrhovaného zákona obsahujú túto regulačnú povinnosť významného podniku na trhu verejnej telefónnej služby na pevnom mieste pre koncových užívateľov, ktorú mu uloží úrad v prípade, že na tomto trhu nie je efektívna súťaž. Naviac oprávňujú úrad v rámci cenovej regulácie zabezpečovať, aby ceny za prístup a prepojenie týkajúce sa poskytovania výberu podniku obsahovali iba náklady spojené s efektívnym poskytovaním týchto služieb, a ak sa požadujú priame úhrady koncových užívateľov za služby spojené s výberom podniku, nesmú ich tieto úhrady odrádzať od využívania týchto služieb. Vzhľadom na potrebu transparentnosti a nediskriminácie súťaže a na nežiadúcu prax v podmienkach Slovenska, ale najmä na základe kritiky Európskej komisie z júna 2003 o zaostávaní SR, keď s odvolaním sa na najnovšiu štúdiu spracovanú komisiou sa ceny uskutočňovaných hovorov medzi pevnou sieťou a mobilnými sieťami označujú ako „dôverné“ a nie sú zverejnené, návrh zákona ako špeciálny právny predpis (lex specialis) osobitne upravuje zaobchádzanie s údajmi cien za prepojenie a vyníma ich z pod ochrany obchodného tajomstva. 
 
K § 28
Vzhľadom na význam prepájania sietí sú ustanovenia návrhu zákona v kontinuite s doterajším právnym stavom a upravujú túto regulačnú povinnosť v osobitnom paragrafe i keď prepojenie sietí je špecifickým druhom prístupu. Na otvorenom a konkurenčnom trhu by nemali existovať obmedzenia brániace podnikom dohodnúť sa na režime prístupu a prepojenia, najmä v cezhraničných zmluvách podľa súťažných pravidiel Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva. V súvislosti s dosiahnutím efektívneho celoeurópskeho trhu s účinnou konkurenciou, väčším výberom konkurenčných služieb pre užívateľov, by sa takéto zmluvy mali uzatvárať v zásade na konkurenčnej báze a v dobrej viere. Keďže na Slovensku pretrvávajú veľké rozdiely v pozícii pri rokovaniach medzi jednotlivými podnikmi a niektoré podniky sa spoliehajú na infraštruktúru poskytnutú inými subjektami na dodávanie svojich služieb je vhodné vytvoriť rámec na zabezpečenie účinných funkcií trhov. 
Ustanovenia navrhovaného zákona určujú podmienky, za ktorých je podnik povinný umožniť prepojenie a dávajú úradu právomoci, aby v prípade zlyhania obchodných rokovaní, zabezpečil primeraný prístup, prepojenie a prevádzkyschopnosť služieb v záujme koncových užívateľov, najmä prepojenie koncových užívateľov uložením primeraných povinností podnikom poskytujúcim prístup koncovým užívateľom. Poskytovanie prístupových prostriedkov môže znamenať vlastníctvo alebo poskytovanie prístupu k metalickému skrúcanému páru účastníckeho vedenia a schopnosť meniť alebo rušiť národné čísla alebo čísla potrebné na prístup ku koncovým bodom siete koncových užívateľov. Takýto prípad môže nastať vtedy, ak by napríklad podnik poskytujúci sieť bezdôvodne obmedzil koncovým užívateľom možnosť výberu prístupu k internetovým portálom a službám.

K § 29 a 30 
Ustanovenia návrhu zákona určujú pôsobnosti úradu pri správe čísel, číslovacieho plánu a správe frekvenčného spektra. Frekvencie sú základným vstupom pre bezdrôtové elektronické komunikačné služby a úrad vykonáva správu frekvenčného spektra a vypracúva plán jeho využívania podľa objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritérií. Na rozdiel od existujúcej právnej úpravy obsahujú ustanovenia návrhu zákona podmienky, ktoré môžu byť spojené s právami na používanie čísel a so všeobecným povolením týkajúcim sa poskytovania sietí a služieb. Prístup k číslovacím zdrojom na základe transparentného, objektívneho a nediskriminačného kritéria je predpokladom pre podniky, aby sa mohli zúčastniť na súťaži v oblasti elektronických komunikácií. Všetky prvky národného číslovacieho plánu budú riadené úradom vrátane kódov bodov používaných pri adresovaní v sieti. Ak je potrebná harmonizácia zdrojov číslovania v Európskom spoločenstve na podporu rozvoja celoeurópskych služieb, môže Európska komisia využívajúc svoje právomoci prijať technické implementačné opatrenia. Ak je uvedený postup vhodný na zabezpečenie úplnej prevádzkyschopnosti, bude úrad v medzinárodných organizáciách a fórach koordinovať svoj národný postoj podľa Zmluvy o založení Európskej únie, kde sa prijímajú rozhodnutia týkajúce sa číslovania. Ustanovenia nevytvárajú žiadnu novú zodpovednosť úradu v oblasti mien a adries v sieti internetu.
 
K § 31 až 34
Návrh zákona vymedzuje individuálne oprávnenia na dve kategórie, a to na používanie čísel a na používanie frekvencií. Ustanovenia obsahujú podmienky, ktoré sú spojené s právami na používanie čísel a frekvencií, s ich odobratím alebo zrušením alebo stratou platnosti povolenia na prevádzkovanie rádiových zariadení a úhrady za čísla a frekvencie. Ustanovenia upravujú prípady, ak je žiadateľov o pridelenie určitých frekvencií viac ako je voľných frekvencií, v ktorých má úrad povinnosť prideliť frekvencie až na základe výberového konania, ktorého podmienky určuje zákon. Ustanovenia návrhu o zmene povolenia, úhradách za frekvencie a zrušení alebo strate platnosti povolenia vychádzajú z doterajšej právnej úpravy a sú doplnené o nediskriminačnú zásadu, ktorou je povinnosť platiť úhrady za pridelenie a využívanie frekvencií aj pre vysielateľov rozhlasových a televíznych programových služieb. Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 676/2002/ES zo 7. marca 2002 o regulačnom rámci pre politiku rádiového spektra v Európskom spoločenstve (Rozhodnutie o rádiovom spektre) vytvára rámec na harmonizáciu používania frekvencií tak pre elektronické komunikácie, ako aj pre iné odvetvia napr. dopravu a výskum. 
 
K § 35 a 36
V porovnaní s existujúcou právnou úpravou sú ustanovenia návrhu zákona o povoľovaní rádiových zariadení prispôsobené  nariadeniu vlády SR č. 443/2001 Z. z., ktorým sa ustanovujú podrobnosti o technických požiadavkách a postupoch posudzovania zhody na rádiové zariadenia a koncové telekomunikačné zariadenia a ktorým sa vykonáva zákon č. 264/1999 Z. z. o technických požiadavkách na výrobky a o posudzovaní zhody a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Úrad má aj naďalej pôsobnosť udeľovania práv na používanie frekvencií pre všetky rádiové zariadenia. Úprava osobitnej odbornej spôsobilosti je okrem malých upresnení zhodná s doterajšou právnou úpravou, s výnimkou, že povinnosť obsluhovať vybrané rádiové zariadenie na základe osobitnej odbornej spôsobilosti sa nevzťahuje na obsluhu vybraných rádiových zariadení používaných zložkami ministerstva obrany, ministerstva vnútra a Slovenskou informačnou službou na účely zabezpečenia obrany štátu, bezpečnosti štátu a ochrany verejného poriadku.

K §  37 a 38
Návrh zákona dopĺňa doterajšiu pôsobnosť úradu o kontrolu dodržiavania podmienok uvádzania zariadení na trh a do prevádzky v nadväznosti na už aproximované postupy podľa zákona č. 264/1999 Z. z. a nariadenie vlády SR č. 443/2001 Z. z. a ďalšie právomoci úradu pri uskutočňovaní štátneho dohľadu v oblasti elektronických komunikácií. Ustanovenia sú doplnené o konkrétny dohľad a kontrolu vykonávanú úradom, či podnik plní jednu alebo viac podmienok všeobecného povolenia, individuálneho povolenia alebo iných regulačných povinností. V návrhu sa ukladá povinnosť podniku a držiteľovi práv na používanie frekvencií a čísel poskytovať na požiadanie úradu informácie potrebné na uplatnenie tohto zákona a medzinárodných predpisov. Toto ustanovenie sa aplikuje vo väzbe na § 9 o získavaní informácií z podnetu Európskej komisie. Ďalšie ustanovenia oprávňujú úrad vyžadovať od podnikov predloženie informácií na overenie dodržania podmienok všeobecného povolenia, individuálneho povolenia a ostatných regulačných povinností.
 
K § 39
Navrhované znenie upravuje, že verejné siete a pridružené prostriedky musia zodpovedať technickým normám a technickým špecifikáciám pre siete a služby, ktorých zoznam zverejňuje Európska komisia. Ustanovenie ďalej transponuje články 23, 26 a 29 Smernice o univerzálnej službe, keď upravuje povinnosti podnikov poskytujúcich verejnú telefónnu sieť a službu, poskytovať nepretržitý prístup na všetky čísla tiesňového volania, vrátane jednotného európskeho čísla tiesňového volania 112 a možnosť dvojtónovej multifrekvenčnej voľby čísla a identifikáciu čísla volajúcej stanice. Všetky čísla tiesňového volania, ako aj jednotné európske  číslo tiesňového volania, bude možné bezplatne volať z ktorejkoľvek telefónnej stanice, vrátane verejných telefónnych automatov bez použitia akýchkoľvek platobných prostriedkov a je určené najmä na zvýšenie tzv. „doplnkovej” bezpečnosti občanov počas ich ciest v iných členských štátoch Európskej únie. Zariadenia na dvojtónovú multifrekvenčnú voľbu čísla a identifikáciu čísla volajúcej stanice sú bežne dostupné v moderných telefónnych ústredniach a vo zvyšujúcej miere sa používajú na interakciu užívateľa so špeciálnymi službami a zariadeniami vrátane služby s pridanou hodnotou, pričom v prípade identifikácie čísla volajúcej stanice ide o prostriedok na ochranu práv na súkromie.
 
K § 40
Úprava všeobecných podmienok poskytovania služieb užívateľom vychádza z existujúcej právnej úpravy a je zjednodušená v súlade s novým regulačným rámcom. Ide o úpravu vydania, zverejňovania a zmien všeobecných podmienok podnikov poskytujúcich verejné služby, ktoré zabezpečujú právnu istotu užívateľov týchto služieb, objektivitu a rovnosť vo vzájomných vzťahoch. Podnik je povinný vydať a zverejniť všeobecné podmienky do 15 dní pred začatím poskytovania služieb.
 
K § 41
Tarifa je zoznam cien, ktorá upravuje ceny za poskytovanie verejnej služby vrátane zliav, príplatkov a bezplatne poskytovaných verejných služieb, ako aj podmienky za ktorých sa tieto ceny uplatňujú. Podnik je povinný vydať a zverejniť tarifu do 15 dní pred začatím poskytovania služieb. Tiesňové volania vrátane volania na jednotné európske číslo tiesňového volania „112”, hlásenie poruchy verejného telefónneho automatu a informácia o zmene telefónneho čísla vo vlastnej telefónnej sieti podniku poskytovaná prostredníctvom hlásky podnik poskytuje bezplatne.

K § 42
Navrhované ustanovenia § 42 komplexne upravujú základné práva a povinnosti podnikov a užívateľov. Oproti jestvujúcej právnej úprave obsahujú upresnenie a doplnenie niektorých práv a povinností, ktoré vyplynuli z takmer trojročnej aplikácie existujúceho zákona o telekomunikáciách.
 
K § 43 a 44
Ustanovenia sú v kontinuite s jestvujúcou právnou úpravou a precizujú niektoré ustanovenia zmluvy a reklamačného poriadku. Zmluva o pripojení je občianskoprávnou zmluvou, ktorú Občiansky zákonník neupravuje ako typovú zmluvu. Vzhľadom na to základné ustanovenia o zmluve upravuje navrhovaný zákon. Všeobecné ustanovenia o spôsobilosti a o platnosti zmluvy, ako aj zodpovednostné vzťahy platia tak, ako ich upravuje Občiansky zákonník, ku ktorému je navrhovaný zákon v postavení špeciálneho zákona. V porovnaní s existujúcou úpravou zákona o telekomunikáciách obsahuje upresnenia najmä pri zániku zmluvy, odstúpení od zmluvy a výpovedi.  Ustanovenia transponujú príslušné znenie čl.20 Smernice o univerzálnej službe. Ustanovenia v reklamačnom poriadku dopĺňajú dĺžku maximálnej lehoty, v ktorej je podnik povinný oznámiť výsledok reklamácie účastníkovi alebo koncovému užívateľovi. Z dôvodu zníženia veľkého podielu neodôvodnených reklamácií je zaradené nové ustanovenie o práve podniku na úrok z omeškania odo dňa splatnosti reklamovanej úhrady, ak sa preukáže, že reklamácia bola podaná neodôvodnene.
 
K § 45
Na základe navrhovanej úpravy je úrad oprávnený určiť merateľné ukazovatele kvality verejných služieb pre koncových užívateľov, obsah, formu a spôsob zverejnenia informácií o kvalite a požadovať od podnikov poskytujúcich verejnú telefónnu službu informácie o nimi dosiahnutej úrovni kvality ponúkaných služieb. Nástroje k tejto činnosti úrad môže uplatniť primerane tak, ako pre kvalitu univerzálnej služby podľa § 51.
 
K § 46 
Znenie návrhu vo vymedzených prípadoch ukladá povinnosť niektorým podnikom poskytujúcim verejnú sieť a verejné služby viesť o činnostiach v súvislosti s poskytovaním sietí a služieb oddelene náklady a výnosy z  poskytovania sietí a služieb. Týmto ustanovením je do návrhu zákona o elektronických komunikáciách transponovaný čl. 13 Rámcovej smernice.
 
K § 47  
Ustanovenia boli prevzaté z nového regulačného rámca Európskej únie. Podniku, ktorý poskytuje verejnú sieť a verejnú službu, ukladajú povinnosť vykonávať v zákone určené činnosti na zabezpečenie prevádzkyschopnosti služieb. Tým je do návrhu zákona transponovaný čl. 23 a 24 Smernice o univerzálnej službe.
 
K § 48 
Už existujúca právna úprava určila účinnosť prenositeľnosti čísla najneskôr od 1.januára 2005. Vzhľadom na úplnú liberalizáciu telekomunikačného trhu a aproximáciu práva zákon určuje účinnosť prenositeľnosti čísla ku dňu vstupu Slovenskej republiky do Európskej únie, t.j. podnik poskytujúci verejnú telefónnu službu musí, tam kde je to technicky možné zabezpečiť, aby si každý užívateľ, ktorý o to požiada, mohol ponechať svoje telefónne číslo nezávisle od podniku poskytujúceho službu, a to v prípade geografických čísel v rámci geograficky určenej číslovacej oblasti a negeografických čísel na ktoromkoľvek mieste. Oproti jestvujúcej právnej úprave obsahujú ustanovenia návrhu zákona transpozíciu čl. 30 Smernice o univerzálnej službe.
 
K § 49 
Podobne ako doterajšia úprava aj návrh zákona upravuje, že osobitné siete sú oprávnení zriaďovať len Ministerstvo obrany SR, Ministerstvo vnútra SR a Slovenská informačná služba.
 
K § 50 až 54  
Navrhované ustanovenia podrobne upravujú inštitút univerzálnej služby. Návrh zákona obsahuje transpozíciu článkov 3 až 14 Smernice o univerzálnej službe, najmä:
a)	prispôsobenie rozsahu a premetu univerzálnej služby,
b)	určenie jedného alebo viac podnikov poskytujúcich univerzálnu službu,
c)	určenie jednoznačných kvalitatívnych kritérií a ich cieľové hodnoty,
d)	opatrenia, aby si užívatelia služieb mohli kontrolovať výdavky na univerzálnu službu,
e)	postupy na výpočet čistých nákladov a kompenzáciu nákladov na univerzálnu službu,
f)	v prípade potreby zriadenie osobitného účtu univerzálnej služby,
g)	transparentosť rozdelenia čistých nákladov univerzálnej služby medzi podniky pôsobiace na trhu verejných služieb.
 
K § 55 až 65
V porovnaní s existujúcou právnou úpravou, ktorá upravuje telekomunikačné tajomstvo, ochranu informácií a dát, návrh zákona obsahuje ochranu osobných údajov v elektronických komunikáciách  vykonávanou podľa tohoto zákona a zároveň úplne transponuje ustanovenia článkov Smernice o súkromí a elektronických komunikáciách v členení:
a)	bezpečnosť a ochrana osobných údajov v prevádzke siete, pri ich spracúvaní v sieťach a pri poskytovaní služieb,
b)	ochranu  obchodného tajomstva, ktorú zabezpečuje úrad,
c)	podmienky spracovania prevádzkových a lokalizačných údajov,
d)	určenie výnimiek na uchovanie obsahu prenášaných informácií,
e)	ochranu údajov zoznamu účastníkov, 
f)	podmienky poskytovania služieb zobrazenia identifikácie čísla volajúcej stanice a automatické presmerovanie volaní a 
g)	postup pri identifikácii zlomyseľného volania a pri nevyžiadanej komunikácii.
 
K § 66 až 68
Návrh s malými zmenami doterajšej právnej úpravy ustanovuje základné povinnosti každého subjektu a jeho povinnosť počínať si tak, aby nepoškodzoval vedenia a nerušil prevádzku sietí a služieb a neoprávnene nezasahoval do poskytovania služieb. Obdobné povinnosti má vlastník alebo užívateľ nehnuteľnosti. Návrh upravuje ochranu vedení, na ktorú sa zriaďuje ochranné pásmo s určeným rozsahom a zákazom určených činností v ochrannom pásme a ochranu proti rušeniu.  
 
K § 69  
Vzhľadom na skutočnosť, že zriaďovanie, prevádzkovanie a poskytovanie verejných elektronických komunikácií je verejným záujmom, majú podniky poskytujúce verejnú sieť pri vykonávaní týchto činností a striktnom dodržaní príslušných ustanovení Ústavy Slovenskej republiky (Čl. 20 ods. 4 – obmedzenie vlastníckeho práva) a Občianskeho zákonníka (§ 151n až 151p – vecné bremeno) oprávnenia a povinnosti k cudzím nehnuteľnostiam. Tieto oprávnenia sú vecnými bremenami viaznucimi na dotknutých nehnuteľnostiach. Návrh na vykonanie záznamu do katastra nehnuteľností podá podnik. Oproti jestvujúcej právnej úprave sa v súvislosti so zmenou stavebného zákona mení zodpovednosť za zakreslenie priebehu všetkých vedení v mieste stavby do projektovej dokumentácie stavby zo stavebníka na projektanta stavby. Zároveň ustanovenia obsahujú riešenie problematiky využívania cudzích vnútorných rozvodov vedení. Ako nové ustanovenie oproti doterajšej úprave návrh zákona rieši problémy zriaďovania vedenia a zariadenia v budovách a ich priestoroch, keď oprávňuje podnik využívať za určených podmienok cudzie vnútorné rozvody vedení stavieb a priestorov, v ktorých poskytuje verejné služby. Transponovaný je čl.11 Rámcovej smernice, ktorý zakazuje konflikt záujmov orgánov verejnej správy pri vydávaní územných rozhodnutí na umiestnenie vedení a stavebných povolení na telekomunikačné stavby, ak tieto orgány vykonávajú aj činnosti súvisiace s vlastníctvom alebo prevádzkovaním sietí a služieb. 
 
K § 70   
Ustanovenia zachovávajú kontinuitu s doterajšou právnou úpravou, keď spoločné umiestnenie vedení, používanie a inštalovanie zariadení je potrebné z hľadiska optimálneho využitia existujúcich vedení a zariadení, z dôvodu podpory konkurencie, potreby ochrany životného prostredia, verejného zdravia, verejného poriadku a z dôvodu cieľov územného plánovania. Návrh určuje podmienky a postup pri zmluvnom zabezpečení spoločného umiestnenia a používania sietí a zariadení, ako aj právomoc úradu rozhodnúť o spoločnom používaní infraštruktúry, vrátane stavieb, priestorov a častí vedení s určením pravidiel rozdelenia prevádzkových nákladov v prípade, ak sa podniky na obsahu zmluvy nedohodnú a niektorý z nich požiadal úrad o rozhodnutie. Návrh je v súlade s ustanoveniami nového regulačného rámca Európskej únie, čl. 12 Rámcovej smernice. 
 
K § 71 
Návrh zákona nadviazal na systém správnych deliktov jestvujúcej právnej úpravy, pričom na základe poznatkov po takmer troch rokoch účinnosti doterajšieho zákona o telekomunikáciách je vypustený inštitút priestupkov, ktorý bol v praxi absolútne neúčinný, neplnil funkciu prevencie a ani následnej nápravy porušenia povinnosti. Sankčné postihy ako jeden z predpokladov účinného prevenčného pôsobenia v praxi sú v návrhu taxatívne vymedzené, pričom sa zachováva ich rozdelenie na skupiny so zvýšením o dve a s odstupňovaním výšky pokuty podľa povahy, miery zavinenia, závažnosti, spôsobu, trvania a dôsledkov porušenia povinnosti. Všetky sankcie striktne korešpondujú s povinnosťami, ktoré ukladá zákon. Na základe doterajších skúsenosti úradu s možnosťou dôsledného a objektívneho zistenia porušenia povinnosti, ako aj efektívnejšieho pôsobenia sankcií, návrh oproti doterajšej úprave predlžuje subjektívnu a objektívnu lehotu na uloženie pokuty o jeden rok.
 
K § 72 
Znenie návrhu zákona ustanovuje vzťah procesných ustanovení zákona k všeobecným predpisom o správnom konaní. Všetky rozhodnutia úradu a iné jeho procesné postupy sa spravujú zákonom o správnom konaní (správny poriadok) s výnimkou konaní taxatívne vymedzených v odseku 2, ktoré je z hľadiska úzkej špecifikácie problematiky, resp. analogických ustanovení nového regulačného rámca potrebné realizovať osobitnými postupmi ustanovenými v návrhu zákona. V súlade s Občianskym súdnym poriadkom (§ 246 ods. 2 písm. b)) sú oproti doterajšej právnej úprave ustanovenia doplnené o preskúmanie rozhodnutí a postupov úradu vecne príslušným Najvyšším súdom Slovenskej republiky.
 
K § 73
Ustanovenia o mimosúdnom riešení sporov úradom medzi užívateľmi a podnikmi sú novým inštitútom návrhu zákona, ktorý vyplýva z aproximácie ustanovení nového regulačného rámca Európskej únie, čl. 34 Smernice o univerzálnej službe. Tento inštitút nie je ďalšou inštanciou reklamačného alebo odvolacieho konania. V záujme ochrany užívateľov má konanie úradu ako regulačnej autority maximálne prispieť k dosiahnutiu zmieru v sporoch týkajúcich sa správnosti úhrady a kvality verejných služieb, najmä pri poskytovaní univerzálnej služby, o ktorých sa uskutočnilo reklamačné konanie a užívatelia využili svoje oprávnenie predložiť riešenie tohto sporu úradu. Pôsobnosť súdov nie je týmito ustanoveniami dotknutá. 
 
K § 74  
Oproti doterajšej právnej úprave ide o nové ustanovenia podmienené pripravovaným vstupom Slovenskej republiky do Európskej únie zabezpečujúce aproximáciu práva podľa čl. 21 Rámcovej smernice. Ustanovuje postup pri riešení sporov medzi dvomi stranami rôznych členských štátov únie, ktoré sa týkajú oblasti regulácie podľa Rámcovej smernice a štyroch špecifických smerníc a ktoré patria  do pôsobnosti úradov najmenej dvoch členských štátov únie. Pôsobnosť súdov nie je týmito ustanoveniami dotknutá. 
 
K § 75  
Ustanovenia upravujú riešenie sporov medzi všetkými podnikmi t.j. v prípadoch významných podnikov alebo iných podnikov, ak v určenej lehote nedôjde k uzavretiu zmluvy o prístupe k sieti, prepojení sietí alebo spoločnom umiestnení a používaní zariadení a niektorá zo zúčastnených strán využila svoje oprávnenie požiadať úrad o rozhodnutie. Vzhľadom na prospešnosť čo najväčšej realizácie prístupu, prepojenia alebo spoločného umiestnenia a používania zariadení, dáva návrh zákona úradu väčšie kompetencie v tomto konaní ako doterajšia právna úprava, keď úrad môže z vlastného podnetu alebo na návrh podniku pozastaviť výkon zmluvy o prístupe, prepojení sietí alebo spoločnom umiestnení a používaní zariadení, ak technické, prevádzkové alebo finančné podmienky zmluvy obmedzujú súťaž na relevantnom trhu, poškodzujú iné podniky alebo užívateľov alebo obsah zmluvy je v rozpore s ustanoveniami zákona alebo s rozhodnutím a nariadením úradu vydaným na základe zákona. Návrh je v súlade s ustanoveniami nového regulačného rámca Európskej únie, čl. 20 Rámcovej smernice. 
 
K § 76
Prechodné ustanovenia v zhode s navrhovaným znením zákona podstatne znižujú rozsah doterajšej regulácie. Ustanovenia zabezpečujú kontinuitu v regulácii tým, že prevádzkovateľ s významným vplyvom na telekomunikačnom trhu podľa zákona o telekomunikáciách sa po nadobudnutí účinnosti tohto zákona považuje za významný podnik. Práva a povinnosti prevádzkovateľa s významným vplyvom na telekomunikačnom trhu, ktorého určil úrad do 31. decembra 2003, zostávajú nedotknuté do nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia úradu o určení významného podniku podľa tohto zákona a musí túto službu poskytovať do nasledujúceho rozhodnutia úradu o určení podniku na poskytovanie univerzálnej služby. Individuálne povolenia na používanie čísel a frekvencií vydané pred účinnosťou zákona zostávajú v platnosti rovnako ako práva a povinnosti vyplývajúce z licencií vydaných na základe výberového konania. Práva a povinnosti vyplývajúce z licencií vydaných podľa predchádzajúcej právnej úpravy zostávajú v platnosti a úrad je oprávnený ich zmeniť alebo doplniť v súlade s článkom 17 Smernice o oprávnení. 

K § 77
Zrušovacie ustanovenia zrušujú doteraz platné všeobecne záväzné právne predpisy v telekomunikáciách, najmä doterajší zákon o telekomunikáciách a jeho dve vykonávacie vyhlášky, a tiež niektoré doteraz nezrušené právne predpisy Federálneho ministerstva spojov, ktorých oznámenie o ich vydaní bolo uverejnené v Zbierke zákonov. 
K § 78
Nadobudnutie účinnosti zákona sa navrhuje od 1. januára 2004 s odkladom účinnosti tých ustanovení, ktorých aplikácia je podmienená nadobudnutím platnosti zmluvy o pristúpení Slovenskej republiky k Európskej únii.