Author: volansky3005664
Last saved by: User

Príloha č. 2

Z histórie veterných kalamít

Najstaršou, historicky doloženou veternou kalamitou v tatranskej oblasti bola kalamita v roku 1898. Z poškodených lesov mesta Kežmarok vtedy predali 8 300 m^3 dreva (neskôr 20 000 m^3), v lesoch mesta Spišská Belá spracovali 1 629 m^3, na Hrebienku v porastoch spišskosobotskej lesnej spoločnosti 859 m^3 a na batizovskom urbárnom majetku 318 m^3 pováľaných a polámaných stromov. Vo veľkoslavkovskom urbárskom lese vtedy                     z polámaných kmeňov vyrobili 119 000 šindľov. V literatúre sú však zaznamenané výpovede lesníkov z 30. rokov 20. storočia, ktoré hovoria aj o starších kalamitách. Napríklad Eugen Polnisch,  ktorý v rokoch 1928 - 1944 pracoval na polesí Vyšné Hágy a Peter Havaš pôsobiaci v rokoch 1919 – 1932 na polesí Tatranská Lomnica tvrdili, že predchodcovia ich informovali aj o veľkých veterných kalamitách niekedy v rokoch 1835 až 1855. Z písomných prameňov sú podrobnejšie známe tieto ďalšie kalamity:

18. november 1915: Podľa záznamov lesného oddelenia okresného úradu v Poprade postihla 823 ha lesa a spustošila les v nadmorskej výške 850 až 1150 m n. m. od Danielova (vtedy Diergartovho domu) po Tatranskú Lesnú s objemom 287 000 m^3 dreva. Odhad škôd, ktorý urobil J. Vadas, profesor lesníckej školy v Banskej Štiavnici, pokiaľ ide o výmeru bol o niečo väčší (950 ha), pokiaľ ide o objem dreva, menší (vychádzal z podkladov lesnej správy    v Spišskej Sobote, podľa ktorých sa k 31. 12. 1916 z kalamity odpredalo 219 000 m^3 dreva). Podľa niektorých nepublikovaných údajov kalamitu spracovávali tri roky, teda do roku 1918. Na tento rok sa vzťahuje údaj o 480 000 m^3 spracovaného dreva a 1 265 ha poškodeného lesa. Dá sa domnievať, že časť dreva spracovali aj v dôsledku následnej podkôrovitej kalamity. Rozsahom sa táto udalosť až do roku 1981, kedy v tatranskej oblasti padlo 295 000 m^3 dreva, za historicky najväčšiu veternú kalamitu nielen v Tatrách, ale na Slovensku (v spise sa preto označovala aj ako „veľká veterná kalamita“. Víchrica v novembri 1915 trvala 21 hodín. Ničivo začala pôsobiť vo výške 1 500 m n. m., ničivé účinky vrcholili vo výške okolo 1 000 m n. m. a pod 800 m n. m. sa už neprejavili. Utrpeli najmä staršie porasty vo veku 60 až 100 rokov, v nich najmä smrek (74 %), smrekovec (16 %) a borovica (10 %). Väčšina vtedajších budov ostala bez striech a komínov. Viaceré mali vytlačené okná a strhnuté dekoračné prvky zo štítov, balkónov a fasád. Veľké škody utrpela tatranská elektrická železnica. Víchrica pozohýnala vo výške metra od zeme trolejové stĺpy a popadané kmene zničili elektrické vedenie. Uvoľňovanie cesty medzi postihnutými osadami trvalo do konca roka 1915. Električky prišli po kalamite prvýkrát do Tatranskej Polianky až začiatkom leta 1916. Keďže išlo o prvé dva roky 1. svetovej vojny, počas ktorých sa liečebný pobyt a rekreácia z Tatier takmer vytratili, nezanechala táto pohroma v spoločnosti väčšiu odozvu, resp. prehlušili ju vojnové udalosti.

1. a 2. máj 1919: V okolí Tatranskej Lomnice víchrica, ktorá trvala sotva 3 hodiny vylámala les na výmere 150 ha a v oblasti Vyšných Hágov na výmere 320 ha, s celkovým objemom   52 000 m^3 dreva. Relatívne nízke škody sa vysvetľujú tým, že v poškodenej oblasti po víchrici v roku 1915 viac starších porastov nebolo. Výrazne prevažovali zlomy. Podľa písomných záznamov boli vývraty zriedkavé.

Jún 1921: Na Podbanskom (Za priekopy) vyvrátila víchrica les s objemom 7 000 m^3 dreva.

3. august 1925: Prudký vietor vyvrátil v oblasti Podbanského 22 000 m^3 dreva,              v oblasti Tatranskej Lomnice 3 000 m^3 a v oblasti Štrbského Plesa 5 000 m^3. Škody v okolí Tatranskej Polianky nie sú presne známe, v spisoch sa však uvádza, že v dôsledku kalamity     v tento deň spracovali celkove 150 000 m^3 dreva. Postup pri likvidácii kalamity, najmä v oblasti Podbanského sťažoval ťažký prístup k postihnutým porastom. Značný podiel kalamitného dreva sa preto pripisuje následnému premnoženiu podkôrneho hmyzu.

V rokoch 1928 až 1940 sú každoročne zaznamenané menšie kalamity s celkovým objemom 80 000 až 90 000 m^3 dreva, z toho najviac v roku 1930 - 27 000 m^3, 1931 - 20 000 m^3 a v roku 1939 - 10 000 m^3.

1. až 3. september 1941: Veterná kalamita zničila alebo poškodila 60 % porastov od Kôprovej doliny po Tatranskú Polianku. V štátnych lesoch sa odhadla na 270 000 m^3,             v lesoch mesta Kežmarok na 150 000 m^3, spolu vyše 320 000 m^3. Vietor mal severný až severozápadný smer a rýchlosť okolo 180 km.h^-1. Dôsledky víchrice a následnej podkôrovitej kalamity doznievali do roku 1963. Dovtedy len na Podbanskom spracovali z následnej podkôrovitej kalamity 116 000 m^3 kalamitného dreva.

V roku 1942 padli okraje vetrom poškodených porastov s objemom 12 000 m^3 dreva.    V roku 1943 k tomu pribudlo okolo 38 000 m^3 a v roku 1944 ďalších 5 000 m^3 vývratov.

V rokoch 1948 – 1958 sa vyskytli len menšie veterná kalamity s ročným objemom okolo  4 000 až 10 000 m^3 vývratov.

V roku 1959 vznikli veterná kalamity dvakrát: v noci z 9. na 10. apríla a v dňoch 23. až 27. septembra sa silný vietor prehnal východnou a severnou časťou tatranskej oblasti         a vyvrátil 18 000 m^3 dreva. Spolu s vyvrátenými kmeňmi po povodni z 27. na 30. júla spracovali v tomto roku celkovo 22 000 m^3.

Podobná udalosť sa zopakovala v roku 1960. Po víchriciach v dňoch 28. a 29. októbra a 5. a 6. novembra spracovali v oblasti Tatranskej Kotliny až Podspád 33 000 m^3 dreva, a to najmä v porastoch stredného veku (40 až 60 ročných), v tejto istej oblasti spracovali v roku 1962 ďalších 24 000 m^3.

24. a 25. november 1964: Silná víchrica s rýchlosťou 120 až 160 km.h^-1 vyvrátila            a polámala prevažne v javorinskej časti Tatier 80 000 m^3 dreva. Spolu s ďalšími kalamitami padli v tomto roku za obeť vetru lesy s objemom dreva 140 000 m^3.

1965: Postupne padlo 48 000 m^3 kalamitného dreva.

1966: V dňoch 5. a 6. novembra v Tichej doline a v oblasti Tatranská Kotlina – Javorina vietor vyvrátil 46 000 m^3. V dôsledku menších veterná kalamít spracovali v tomto roku ďalších 21 200 m^3, spolu 67 200 m^3 dreva.

1967: V oblasti Tatranskej Kotliny až Podspád znova spracovali 65 000 m^3 kalamitného dreva.

6. a 7. máj 1968: Silný vietor južného až juhozápadného smeru s rýchlosťou 209 až 223 km.h^-1 vyvrátil a polámal v starších porastoch v oblasti Javorina – Podspády – Ždiar 130 000 m^3 dreva. Následky vetra v ťažko prístupnom teréne znásobil podkôrny hmyz.
3. a 4. december 1970: Víchrica s rýchlosťou 150 až 190 km.h^-1 zasiahla južné predpolie Tatier a vyvrátila porasty s objemom 36 000 m^3 dreva.

22. a 23. október 1971: Víchrica, prevažne S smeru s priemernou rýchlosťou okolo 180 km.hod.^-1 siahla na oblasť od Vyšných Hágov po Kežmarské Žľaby. Vyvrátila a polámala 60 až 100 ročné smrekové i zmiešané (borovicovo-smrekové, jedľovo-smrekové a smrekovcovo-smrekové) porasty s objemom 94 000 m^3 dreva. 70 % poškodených stromov tvorili zlomy.

Približne rovnaký objem kalamitného dreva (95 100 m^3) spracovali v roku 1972.

V rokoch 1974 až 1980 nevznikla väčšia kalamita. Súhrnná kalamitná ťažba sa vykazuje vo výške 29 000 m^3, teda priemerne len niečo vyše 4 000 m^3 ročne.

2. a 3. november 1981: Najmä v oblasti Tatranská Lomnica – Kežmarské Žľaby (menej v oblasti Vyšných Hágov a Tatranskej Kotliny) padlo 295 000 m^3 dreva. Rýchlosť vetra dosahovala 120 až 165 km.h^-1. Kalamitu spracovávali do roku 1983. Ročne sa na týchto prácach zúčastňovalo okolo 350 pracovníkov.

1984: Po víchrici s nárazmi 140 km.h^-1 vznikla kalamita v oblasti Javoriny – Podspády – Ždiar s objemom 25 000 m^3.

1985: Rozptýlená veterná kalamita v objeme 25 000 m^3.

1988: V apríli a novembri poškodil vietor lesy v oblasti Vyšných Hágov s objemom      47 000 m^3 (z tohto objemu bolo vyše 3000 m^3 chrobačiarov).

	1989: Veterné kalamity v celkovej výške 106 000 m^3 vznikli vo februári, v máji               a v decembri.

	Noc z 3. na 4. apríla 1995: Celú noc i počas nasledujúceho dňa spôsobil vietor            s nárazmi do 150 km.h.^-1 škody na lesných porastoch v objeme 10 000 m^3 dreva.

	1999: V hornom Liptove, približne od Konskej po Podbanské padlo vyše 90 000 m^3 dreva, z toho v štátnych lesoch 12 000 m^3. 

	Noc z 31. 1. na 1. 2. 2000: Víchrica s nárazmi 130 až 170 km.h^-1 v oblasti Dolný Smokovec – Tatranská Lomnica – Kežmarské Žľaby spôsobila polomy vo výške 35 000 m^3, silný vietor počas nasledujúcich dvoch dní vyvrátil ďalších 15 000 m^3, spolu 50 000 m^3. Približne tretinu poškodených kmeňov predstavovala borovica.

	2002 - predposledná veterná kalamita zasiahla najmä javorinskú oblasť (115 000 m^3).