PROTOKOL 
O ŤAŽKÝCH KOVOCH
K DOHOVORU O DIAĽKOVOM ZNEČISŤOVANÍ OVZDUŠIA PRECHÁDZAJÚCOM HRANICAMI ŠTÁTOV

Strany
rozhodnuté plniť Dohovor o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov,
znepokojené tým, že emisie niektorých ťažkých kovov sú prenášané cez hranice štátov a môžu spôsobiť škodu na ekosystémoch, dôležitých z hľadiska životného prostredia a hospodárstva a môžu mať škodlivé vplyvy na ľudské zdravie,
pokladajúc spaľovacie a priemyselné procesy za hlavné antropogénne zdroje emisií ťažkých kovov do atmosféry,
pripúšťajúc, že ťažké kovy sú prirodzenými zložkami zemskej kôry a že mnohé ťažké kovy v určitých formách a vhodných koncentráciách sú nevyhnutné pre život,
berúc do úvahy jestvujúce vedecké a technické údaje o emisiách, geochemických procesoch, atmosférickom prenose ťažkých kovov a ich vplyvoch na ľudské zdravie a životné prostredie, rovnako ako o technikách znižovania emisií a o nákladoch na zníženie,
uvedomujúc si, že sú k dispozícii techniky a riadiaca prax na znižovanie znečistenia ovzdušia spôsobeného emisiami ťažkých  kovov,
uznávajúc, že krajiny v regióne Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov (EHK OSN) majú rozdielne ekonomické podmienky, a že v niektorých krajinách je ekonomika v procese transformácie
rozhodnuté prijať opatrenia, ktoré predvídajú, predchádzajú alebo minimalizujú emisie niektorých ťažkých kovov a ich príbuzných zlúčenín, berúc do úvahy uplatňovanie princípu prevencie, ako je uvedené v princípe 15 Deklarácie o životnom prostredí a rozvoji z Ria
opätovne zdôrazňujúc, že štáty majú v súlade s Chartou Organizácie Spojených národov a princípmi medzinárodného práva zvrchované právo využívať vlastné zdroje podľa vlastných rozvojových a environmentálnych stratégií a majú zodpovednosť zabezpečiť, že tieto činnosti v rámci ich jurisdikcie alebo kontroly nespôsobia škodu životnému prostrediu iných štátov alebo oblastiam mimo ich národnej jurisdikcie,
uvedomujúc si, že opatrenia na zníženie emisií ťažkých kovov tiež prispejú k ochrane životného prostredia a ľudského zdravia v oblastiach mimo regiónu EHK OSN, vrátane Arktídy a medzinárodných vôd,
berúc na vedomie, že znižovanie emisií určitých ťažkých kovov môže priniesť aj ďalší úžitok pri znižovaní emisií iných znečisťujúcich látok,
plne si uvedomujúc, že môžu byť potrebné ďalšie a účinnejšie akcie na kontrolu a znižovanie emisií niektorých ťažkých kovov a že napríklad štúdie účinkov môžu poskytnúť základ pre ďalšie akcie,
berúc na vedomie významný príspevok súkromného a mimovládneho sektora k poznaniu vplyvov spojených s ťažkými kovmi, dostupných alternatív a techník znižovania a ich úlohu pri znižovaní emisií ťažkých kovov,
majúc na pamäti aktivity súvisiace so znižovaním emisií ťažkých kovov na národnej úrovni a na medzinárodných fórach,
sa dohodli takto:

Článok 1

DEFINÍCIE

Pre účely tohto Protokolu:
1.	„Dohovor“ znamená Dohovor o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom  hranicami štátov, prijatý v Ženeve 13. novembra 1979
2.	„EMEP“ znamená Program spolupráce pre monitorovanie a vyhodnocovanie diaľkového šírenia látok znečisťujúcich ovzdušie v Európe
3.	„Výkonný orgán“ znamená výkonný orgán Dohovoru ustanovený podľa článku 10, odsek 1 Dohovoru
4.	„Komisia“ znamená Európsku hospodársku komisiu Organizácie Spojených národov
5.	„Strany“ znamenajú strany tohto Protokolu, ak z kontextu nevyplýva inak
6.	„Geografický rozsah EMEP“ znamená oblasť definovanú v článku 1, odsek 4 Protokolu k Dohovoru o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom  hranicami štátov z roku 1979 o dlhodobom financovaní Programu spolupráce pre monitorovanie a vyhodnocovanie diaľkového šírenia látok znečisťujúcich ovzdušie v Európe (EMEP), prijatého v Ženeve 28. septembra 1984
7.	„Ťažké kovy“ znamenajú tie kovy a ich zlúčeniny, alebo v niektorých prípadoch polokovy a ich zlúčeniny, ktoré sú stabilné a majú hustotu väčšiu ako 4,5 g/cm3 
8.	„Emisie“ znamenajú vypúšťanie z bodového alebo difúzneho zdroja do atmosféry
9.	„Stacionárny zdroj“ znamená akúkoľvek pevnú budovu, štruktúru, zariadenie, inštaláciu alebo vybavenie, ktoré priamo alebo nepriamo vypúšťa alebo môže vypúšťať do atmosféry ťažký kov uvedený v Prílohe I 
10.	„Nový stacionárny zdroj“ znamená akýkoľvek stacionárny zdroj, ktorého stavba alebo podstatná zmena začala po uplynutí dvoch rokov odo dňa nadobudnutia platnosti:
a)	tohto Protokolu alebo
b)	dodatku k Prílohe I alebo II, keď sa stacionárny zdroj stáva subjektom ustanovení tohto Protokolu len na základe skutočností uvedených v tomto dodatku
Rozhodnutie, či ide o podstatnú zmenu alebo nie, je plne v kompetencii národných  orgánov, pričom sa berú do úvahy také faktory ako environmentálne prínosy tejto zmeny
11.	„Kategória veľký stacionárny zdroj“ znamená akúkoľvek kategóriu stacionárneho zdroja, ktorá je uvedená v Prílohe II a prispieva minimálne jedným percentom k celkovým emisiám ťažkého kovu, uvedeného v Prílohe I zo stacionárnych zdrojov danej strany v referenčnom roku, zvolenom v súlade s Prílohou I

Článok 2

CIEĽ PROTOKOLU

Cieľom tohto Protokolu je v súlade s ustanoveniami nasledujúcich článkov znížiť emisie ťažkých kovov, spôsobených ľudskou činnosťou, ktoré sú predmetom diaľkového šírenia v atmosfére cez hranice štátov a pravdepodobne majú významné negatívne vplyvy na ľudské zdravie alebo životné prostredie.

Článok 3

ZÁKLADNE POVINNOSTI

1.	Každá strana uplatnením účinných opatrení, vhodných pre svoje špecifické okolnosti, zníži svoje celkové ročné emisie do ovzdušia každého z ťažkých kovov uvedených v Prílohe I z úrovne emisií v referenčnom roku stanovenom v súlade s touto Prílohou.
2.	Každá strana nie neskôr ako v časovom rozsahu stanovenom v Prílohe IV bude uplatňovať:
a)	najlepšie dostupné techniky, berúc do úvahy Prílohu III, pre každý nový stacionárny zdroj, patriaci do kategórie veľkých stacionárnych zdrojov, pre ktoré Príloha III určuje najlepšie dostupné techniky
b)	emisné limity uvedené v Prílohe V pre každý nový stacionárny zdroj v kategórii veľkých stacionárnych zdrojov. Strana môže uplatňovať ako alternatívu odlišné stratégie znižovania emisií, ktorými sa dosiahne rovnocenná celková úroveň emisií
c)	najlepšie dostupné techniky, berúc do úvahy Prílohu III, pre každý jestvujúci stacionárny zdroj, patriaci do kategórií, pre ktoré Príloha III určuje najlepšie dostupné techniky. Strana môže uplatňovať ako alternatívu odlišné postupy znižovania emisií, ktorými sa dosiahne rovnocenná celková úroveň zníženia emisií
d)	emisné limity uvedené v Prílohe V pre každý jestvujúci stacionárny zdroj v kategórii veľkých stacionárnych zdrojov, pokiaľ je toto technicky a ekonomicky uskutočniteľné. Strana môže uplatňovať ako alternatívu odlišné postupy znižovania emisií, ktorými sa dosiahne rovnocenná celková úroveň emisií
3.	Každá strana bude uplatňovať opatrenia na kontrolu výrobkov v súlade s podmienkami a časovým rozpätím uvedeným v Prílohe VI.
4.	Každá strana bude zvažovať uplatnenie ďalších opatrení pre nakladanie s výrobkami, berúc do úvahy Prílohu VII.
5.	Každá strana vypracuje a bude udržiavať emisnú inventúru ťažkých kovov uvedených v Prílohe I, pričom strany v geografickom rozsahu EMEP budú ako minimum používať metodiky určené Riadiacim orgánom EMEP a strany mimo geografického rozsahu EMEP budú ako smernice používať metodiky vypracované podľa pracovného plánu Výkonného orgánu.
6.	Strana, ktorá po uplatnení vyššie uvedených odsekov 2 a 3 nemôže splniť požiadavky vyššie uvedeného odseku 1 pre ťažký kov uvedený v Prílohe I, bude zbavená svojich záväzkov podľa vyššie uvedeného odseku 1 pre tento ťažký kov.
7.	Každá strana, ktorej celková plocha územia je väčšia ako 6 000 000 km2 bude zbavená svojich záväzkov podľa vyššie uvedených odsekov 2 (b), (c) a (d), ak môže preukázať, že najneskôr do ôsmich rokov od nadobudnutia platnosti tohto Protokolu zníži svoje celkové ročné emisie každého z ťažkých kovov uvedených v Prílohe I z kategórií zdrojov uvedených v Prílohe II najmenej o 50 percent vzhľadom na úroveň emisií zo zdrojov týchto kategórií v referenčnom roku, určenom v súlade s Prílohou I. Strana, ktorá zamýšľa konať podľa tohto odseku to jednoznačne vyjadrí pri podpise Protokolu alebo pri pristúpení k tomuto Protokolu.

Článok 4

VÝMENA INFORMÁCIÍ A TECHNOLÓGIÍ

1.	Strany v súlade s ich zákonmi, vyhláškami a praxou, budú uľahčovať výmenu technológií a techník, projektovaných na zníženie emisií ťažkých kovov, vrátane, ale neobmedzujúc sa len na výmeny, ktoré podporujú rozvoj opatrení na nakladanie s produktmi a uplatňovanie najlepších dostupných technológií najmä pomocou:
a)	obchodnej výmeny dostupných technológií
b)	priamych priemyselných kontaktov a spolupráce, vrátane spoločných podnikov (joint venture)
c)	výmeny informácií a skúseností  
d)	zabezpečovania technickej pomoci
2.	V podpore činností podľa vyššie uvedeného odseku 1 vytvoria strany vhodné podmienky uľahčením kontaktov a spolupráce medzi príslušnými organizáciami a osobami v súkromnom a verejnom sektore, ktoré sú schopné poskytnúť technológiu, projektové a inžinierske služby, zariadenie alebo financie.

Článok 5

STRATÉGIE, POLITIKA, PROGRAMY A OPATRENIA

1.	Každá strana bez zbytočných odkladov vypracuje stratégiu, politiku a program plnenia záväzkov podľa tohto Protokolu.
2.	Strana okrem toho môže:
a)	uplatňovať ekonomické nástroje na podporu prijatia nákladovo-efektívnych prístupov k znižovaniu emisií ťažkých kovov 
b)	vypracovať záväzky vlády a priemyslu a dobrovoľné dohody 
c)	podporovať efektívnejšie využívanie zdrojov a surovín
d)	podporovať využívanie menej znečisťujúcich energetických zdrojov
e)	prijať opatrenia na vypracovanie a zavedenie menej znečisťujúcich dopravných systémov
f)	prijať opatrenia na postupné vylúčenie niektorých procesov, emitujúcich ťažké kovy, ak sú v priemyselnom rozsahu dostupné technológie, ktoré ich môžu nahradiť
g)	prijať opatrenia na vypracovanie a používanie čistejších procesov na predchádzanie a znižovanie znečistenia
3.	Strany môžu prijať aj prísnejšie opatrenia ako tie, ktoré vyžaduje tento Protokol.

Článok 6

VÝSKUM, VÝVOJ A MONITORING

Strany budú podporovať výskum, vývoj, monitoring a spoluprácu, s prednostným zameraním na ťažké kovy uvedené v Prílohe I, vo vzťahu k, ale neobmedzujúc sa len na:
(a) emisie, diaľkový prenos a depozičné úrovne a ich modelovanie, jestvujúce úrovne v biotickom a abiotickom prostredí, navrhovanie postupov pre harmonizáciu príslušných metodík
(b) dráhy prenosu a inventúry znečisťujúcich látok v príslušných ekosystémoch
(c) významné vplyvy na ľudské zdravie a životné prostredie, vrátane kvantifikácie týchto vplyvov
(d) najlepšie dostupné techniky, prax a technológie znižovania emisií, ktoré v súčasnosti strany používajú alebo vyvíjajú
 (e) zber, recykláciu a v prípade potreby skládkovanie výrobkov alebo odpadov, obsahujúcich jeden alebo viacero ťažkých kovov
(f) metodiky, umožňujúce posudzovanie socio-ekonomických faktorov pri hodnotení alternatívnych stratégií znižovania
(g) prístup, založený na účinkoch, ktorý integruje vhodné informácie, vrátane informácií získaných podľa vyššie uvedených odsekov (a) až (f) o nameraných alebo modelovaných environmentálnych úrovniach, dráhach a vplyvoch na ľudské zdravie a životné prostredie, s cieľom formulovania ďalších optimalizovaných stratégií znižovania emisií, ktoré berú do úvahy aj ekonomické a technologické faktory
(h) alternatívy používania ťažkých kovov vo výrobkoch, uvedených v Prílohách VI a VII
(i) zbieranie informácií o úrovni obsahu ťažkých kovov v určitých výrobkoch, o možných emisiách týchto kovov do atmosféry počas výroby, spracovania, obchodnej distribúcie, používania a skládkovania výrobku a o technikách znižovania týchto emisií.

Článok 7

SPRÁVY

1.	V súlade so svojimi zákonmi, upravujúcimi dôvernosť obchodných informácií:
(a) každá strana bude prostredníctvom Výkonného tajomníka Komisie pravidelne podávať Výkonnému orgánu podľa rozhodnutia strán na stretnutí Výkonného orgánu správy o opatreniach, ktoré uskutočnila na plnenie záväzkov tohto Protokolu.
(b) každá strana v rámci geografického rozsahu EMEP bude prostredníctvom Výkonného tajomníka Komisie pravidelne podávať správy EMEP, ako bude stanovené Riadiacim výborom EMEP a schválené stranami na stretnutí Výkonného orgánu o úrovni emisií ťažkých kovov uvedených v Prílohe I, využijúc minimálne metodiky a časové a priestorové rozlíšenie, ako určil Riadiaci výbor EMEP. Strany mimo geografického rozsahu EMEP poskytnú Výkonnému výboru podobnú informáciu, ak ich o to Výbor požiada. Okrem toho každá strana bude primerane zbierať a poskytovať príslušné informácie súvisiace s jej emisiami iných ťažkých kovov, berúc do úvahy odporúčania Riadiaceho výboru EMEP a Výkonného orgánu ohľadom metodík a časového a priestorového rozlíšenia.
2.	Informácie v správe podľa vyššie uvedeného odseku 1 (a) budú v súlade s rozhodnutím o formáte a obsahu, ktoré prijmú strany na stretnutí Výkonného orgánu. Požiadavky tohto rozhodnutia budú podľa potreby prehodnotené, aby sa určili ďalšie dodatočné prvky vzhľadom na formát alebo obsah informácií, ktoré majú byť zahrnuté v správe.
3.	V dostatočnom čase pred každoročným stretnutím Výkonného orgánu EMEP poskytne informácie o diaľkovom prenose a depozícii ťažkých kovov.

Článok 8

VÝPOČTY

EMEP pri použití vhodných modelov a meraní a v dostatočnom čase pred každoročným stretnutím Výkonného oránu poskytne Výkonnému orgánu výpočty prenosov ťažkých kovov cez hranice štátov a ich depozícií v rámci geografického rozsahu EMEP. V oblastiach mimo geografického rozsahu EMEP sa budú používať modely primerané zvláštnym okolnostiam jednotlivých strán Dohovoru.

Článok 9

SÚLAD

Súlad každej strany so záväzkami vyplývajúcimi z tohto Protokolu bude pravidelne preverovaný. Tieto previerky bude realizovať Implementačný výbor, ustanovený rozhodnutím Výkonného orgánu č.1997/2 na svojom pätnástom zasadaní a bude podávať správy na stretnutí strán v rámci Výkonného orgánu podľa podmienok v prílohe uvedeného rozhodnutia, vrátane všetkých jeho dodatkov.

Článok 10

POSUDZOVANIE PLNENIA ZÁVZKOV STRANAMI NA ZASADANIACH VÝKONNÉHO ORGÁNU

1.	Na zasadaniach Výkonného orgánu budú strany podľa článku 10, odsek 2 (a) Dohovoru posudzovať informácie poskytnuté stranami, EMEP a ďalšími podpornými orgánmi, ako aj správy Implementačného výboru podľa článku 9 tohto Protokolu.
2.	Strany na zasadaniach Výkonného orgánu budú preverovať dosiahnutý pokrok v plnení záväzkov, stanovených týmto Protokolom.
3.	Strany na zasadaniach Výkonného orgánu budú preverovať dostatočnosť a účinnosť záväzkov, stanovených týmto Protokolom.
(a) pri takomto preverovaní sa budú brať do úvahy najlepšie dostupné vedecké informácie o vplyvoch depozície ťažkých kovov, hodnotenie technologického rozvoja a meniace sa ekonomické podmienky
(b) takéto preverovanie vo svetle výskumu, vývoja, monitorovania a spolupráce realizovanej v rámci tohto Protokolu bude:
(i) posudzovať pokrok v plnení záväzkov tohto Protokolu 
(ii) posudzovať, či dodatočné zníženie emisií pod hodnoty požadované týmto Protokolom sú zárukou na ďalšie zníženie negatívnych vplyvov na ľudské zdravie alebo životné prostredie 
(iii) brať do úvahy rozsah, pre ktorý jestvujú dostatočné základy na uplatnenie prístupu vychádzajúceho z účinkov 
	(c) Postupy, metódy a časové rozvrhnutie takýchto previerok budú stanovené stranami na zasadaní Výkonného orgánu.
4.	Podľa výsledkov previerok, ktoré uvádza odsek 3 vyššie, a v najbližšom prakticky realizovateľnom čase po ukončení previerky strany pripravia pracovný plán ďalších krokov na zníženie emisií ťažkých kovov, uvedených v Prílohe I, do atmosféry.

Článok 11

RIEŠENIE SPOROV

1.	V prípade sporu medzi ktorýmikoľvek dvoma alebo viacerými stranami, týkajúceho sa výkladu alebo aplikácie tohto Protokolu, dotknuté strany budú hľadať urovnanie sporu vyjednávaním alebo akýmikoľvek inými pokojnými prostriedkami podľa ich vlastného výberu. Strany, medzi ktorými spor vznikol, budú o svojom spore informovať Výkonný výbor.
2.	Pri ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení k tomuto Protokolu, alebo kedykoľvek potom, strana, ktorá nie je regionálnou hospodárskou integračnou organizáciou, môže prehlásiť v písomnom dokumente predloženom depozitárovi, že v súvislosti s akýmkoľvek sporom, týkajúcim sa výkladu alebo aplikácie Protokolu, uznáva jeden alebo oba nasledujúce prostriedky na urovanie sporu za záväzné ipso facto a bez dohody, vo vzťahu ku ktorejkoľvek strane, ktorá prijala rovnaký záväzok: 
(a) predloženie sporu Medzinárodnému súdnemu dvoru
(b) arbitráž v súlade s postupmi, ktoré budú prijaté stranami na zasadaní Výkonného orgánu v čo najkratšom čase v prílohe o arbitráži.
Strana, ktorá je regionálnou hospodárskou integračnou organizáciou, môže vydať vyhlásenie s podobným účinkom v súvislosti s arbitrážou podľa postupov uvedených v písm. (b) vyššie.
3.	Vyhlásenie podľa odseku 2 vyššie zostáva v platnosti, až kým nedôjde k skončeniu účinosti podľa jeho podmienok, alebo tri mesiace po uložení písomného oznámenia o zrušení vyhlásenia u depozitára.
4.	Nové vyhlásenie, oznámenie o zrušení vyhlásenia alebo skončenia jeho platnosti nebude mať žiadny vplyv na procesy, prebiehajúce pred Medzinárodným súdnym dvorom alebo arbitrážnym tribunálom, ak sa sporné strany nedohodnú inak.
5.	Okrem prípadu, kedy sporné strany prijali rovnaký prostriedok urovnania sporu podľa odseku 2, ak do dvanástich mesiacov od oznámenia ktorejkoľvek strany druhej strane o existencii sporu medzi nimi dotknuté strany nebudú schopné urovnať spor pomocou prostriedkov uvedených v odseku 1, spor bude na základe žiadosti ktorejkoľvek spornej strany predložený na uzmierenie.
6.	Pre účely odseku 5 bude ustanovená zmierovacia komisia. Komisia bude zložená z rovnakého počtu členov nominovaných každou spornou stranou, alebo - ak zmierované strany majú rovnaké záujmy - skupinou, zdieľajúcou tieto záujmy, a z predsedu komisie, ktorý bude zvolený spoločne nominovanými členmi. Komisia vydá odporúčajúce rozhodnutie, ktoré strany v dobrej viere zvážia.

Článok 12

PRÍLOHY

Prílohy k tomuto Protokolu tvoria neoddeliteľnú súčasť Protokolu. Prílohy III a VII majú charakter odporúčania.

Článok 13

ZMENY PROTOKOLU

1.	Každá strana môže navrhnúť zmeny tohto Protokolu.
2.	Navrhnuté zmeny musia byť písomne predložené Výkonnému tajomníkovi Komisie, ktorý s nimi oboznámi všetky strany. Strany na stretnutí Výkonného orgánu prediskutujú navrhnuté zmeny na svojom najbližšom zasadaní, za predpokladu, že návrhy boli Výkonným tajomníkom doručené stranám najmenej deväťdesiat dní vopred.
3.	Zmeny tohto Protokolu  a Príloh I, II, IV, V a VI musia byť prijímané konsenzom strán, prítomných na zasadaní Výkonného orgánu a nadobudnú účinnosť pre strany, ktoré ich prijali, deväťdesiaty deň odo dňa, keď dve tretiny strán uložia u depozitára ich listiny o prijatí zmien. Zmeny nadobudnú účinnosť pre každú ďalšiu stranu deväťdesiaty deň odo dňa, keď strana uložila svoju listinu o prijatí zmeny.
4.	Zmeny Príloh III a VII musia byť prijímané konsenzom strán prítomných na zasadaní Výkonného orgánu. Po uplynutí deväťdesiatich dní odo dňa oboznámenia všetkých strán  Výkonným tajomníkom Komisie s týmito zmenami, sa tieto stanú platnými pre tie strany, ktoré nepredložili depozitárovi oznámenie podľa ustanovení nižšie uvedeného odseku 5, za predpokladu, že najmenej šestnásť strán nepredložilo takéto oznámenie.
5.	Každá strana, ktorá nie je schopná schváliť zmenu Prílohy III alebo VII, musí toto písomne oznámiť depozitárovi do deväťdesiatich dní odo dňa, keď bola oboznámená s rozhodnutím o prijatí zmeny. Depozitár bezodkladne upovedomí ostatné strany o prijatí takéhoto oznámenia. Strana môže kedykoľvek nahradiť takéto oznámenie prijatím zmeny a po uložení listiny o prijatí u depozitára zmena týchto Príloh nadobudne pre stranu platnosť.
6.	V prípade, že návrh zmeny Príloh I, VI alebo VII navrhuje pridať ťažký kov, opatrenie na kontrolu výrobku alebo výrobok či skupinu výrobkov k tomuto Protokolu:
(a) navrhovateľ musí poskytnúť Výkonnému orgánu informácie podľa rozhodnutia Výkonného orgánu 1998/1, vrátane všetkých zmien tohto rozhodnutia a 
(b) strany zhodnotia návrh podľa postupov ustanovených rozhodnutím Výkonného orgánu 1998/1 vrátane všetkých zmien tohto rozhodnutia

7.	Každé rozhodnutie o zmene rozhodnutia Výkonného orgánu 1998/1 musí byť prijaté konsenzom strán na stretnutí Výkonného orgánu a nadobudne účinnosť šesťdesiat dní odo dňa jeho prijatia.

Článok 14

PODPIS

1.	Tento Protokol bude otvorený na podpis v Aarhuse (Dánsko) od 24. do 25. júna 1998, potom v sídle Organizácie spojených národov v New Yorku až do 21. decembra 1998 pre všetky členké strany Komisie, rovnako ako pre štáty so statusom poradcu Komisie podľa odseku 8 uznesenia Hospodárskej a sociálnej rady 36 (IV) z 28. marca 1947 a pre regionálne hospodárske integračné organizácie, vytvorené suverénnymi členskými štátmi Komisie, ktoré sú oprávnené rokovať, uzatvárať a prijímať medzinárodné dohody v záležitostiach, obsiahnutých v tomto Protokole, za predpokladu, že uvedené štáty a organizácie sú stranami Dohovoru.
2.	V záležitostiach podľa ich oprávnenia budú regionálne hospodárske integračné organizácie vo vlastnom mene vykonávať práva a plniť záväzky, ktoré tento Protokol určuje ich členským štátom. V takom prípade členské štáty týchto organizácií nebudú oprávnené vykonávať tieto práva individuálne. 

Článok 15

RATIFIKÁCIA, PRIJATIE, SCHVÁLENIE A PRÍSTUP

1.	Tento Protokol bude podliehať ratifikácii, prijatiu alebo schváleniu. zo strany signatárov.
2.	Tento Protokol bude otvorený na prístup od 21.decembra 1998 pre štáty a organizácie, ktoré spĺňajú požiadavky článku 14, odsek 1.

Článok 16

DEPOZITÁR

Ratifikačné listiny, listiny o prijatí, schválení alebo pristúpení budú uložené u generálneho tajomníka Organizácie spojených národov, ktorý bude vykonávať funkciu depozitára.

Článok 17

NADOBUDNUTIE PLATNOSTI

1.	Tento Protokol nadobudne platnosť deväťdesiaty deň odo dňa, keď bude u depozitára uložená šestnásta ratifikačná listina, alebo listina o prijatí, schválení alebo pristúpení. 
2.	Pre každý štát a organizáciu podľa článku 14, odsek 1, ktoré ratifikujú, prijmú, alebo schvália tento Protokol alebo k nemu pristúpia po uložení šestnástej ratifikačnej listiny, listiny o prijatí, schválení alebo pristúpení, Protokol nadobudne platnosť deväťdesiaty deň odo dňa, keď strana uloží svoje ratifikačné listiny alebo listiny o prijatí, schválení alebo pristúpení tejto strany.

Článok 18

VYPOVEDANIE

Po uplynutí piatich rokoch odo dňa, keď tento Protokol nadobudol pre príslušnú stranu platnosť, môže táto strana kedykoľvek Protokol vypovedať doručením písomného oznámenia depozitárovi. Každé takéto vypovedanie nadobudne platnosť deväťdesiaty deň odo dňa jeho prijatia depozitárom, alebo neskôr, podľa toho, ako je uvedené v oznámení o vypovedaní.

Článok 19

PLATNÉ TEXTY

Originál tohto Protokolu, ktorého anglický, francúzsky a ruský text sú rovnako  platné, bude uložený u generálneho tajomníka Organizácie Spojených národov.

NA DÔKAZ TOHO, dolupodpísaní, k tomuto aktu plne oprávnení, podpísali tento Protokol.

Dané v Aarhuse (Dánsko), tento dvadsiatyštvrtý deň júna tisícdeväťstodevätdesiatehoôsmeho roku.

Príloha I

ŤAŽKÉ KOVY, NA KTORÉ SA ODVOLÁVA ČLÁNOK 3, ODSEK 1 
A REFERENČNÝ ROK PRE ZÁVÄZOK

Ťažký kov	Referenčný rok	
Kadmium (Cd)	1990, alebo alternatívny rok od 1985 do 1995 vrátane, určený stranou pri ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení	
Olovo (Pb)	1990, alebo alternatívny rok od 1985 do 1995 vrátane, určený stranou pri ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení	
Ortuť (Hg)	1990, alebo alternatívny rok od 1985 do 1995 vrátane, určený stranou pri ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení	

Príloha II

KATEGÓRIE STACIONÁRNYCH ZDROJOV

I. 	ÚVOD

1.	Táto príloha nezhŕňa zariadenia alebo časti zariadení pre výskum, vývoj a testovanie nových výrobkov.
2.	Prahové hodnoty uvedené nižšie sa vo všeobecnosti vzťahujú na výrobnú kapacitu alebo výkon. Ak niektorý prevádzkovateľ vykonáva viaceré činnosti spadajúce pod rovnakú kategóriu v jednom zariadení alebo na jednom mieste, kapacity takýchto činností sa spolu sčítavajú.

II. 	ZOZNAM KATEGÓRIÍ

Kategória	Popis kategórie	
1.	Spaľovacie zariadenia s čistým menovitým tepelným príkonom prekračujúcim 50 MW.	
2.	Zariadenia na praženie alebo spekanie kovovej rudy (vrátane sírnikovej rudy) alebo koncentrátu s kapacitou prekračujúcou 150 ton aglomerátu za deň pre železnú rudu alebo koncentrát a 30 ton aglomerátu za deň pre praženie meďnatej, olovnatej alebo zinkovej rudy, alebo pre akékoľvek spracovanie zlatej a ortuťnej rudy.	
3.	Zariadenia na výrobu liatiny alebo ocele (primárne alebo sekundárne tavenie, vrátane elektrických oblúkových pecí) vrátane kontinuálneho liatia, s kapacitou prekračujúcou 2,5 tony za hodinu.	
4. 	Zlievárne železných kovov s výrobnou kapacitou prekračujúcou 20 ton za deň.	
5. 	Zariadenia na výrobu medi, olova a zinku z rudy, koncentrátov alebo druhotných surovín metalurgickými procesmi s kapacitou presahujúcou 30 ton kovu za deň pre primárne zariadenia a 15 ton kovu za deň pre sekundárne zariadenia alebo pre každú primárnu výrobu ortuti.	
6.	Zariadenia na tavenie (skujňovanie, liatie atď.) vrátane výroby zliatín medi, olova a zinku, vrátane zberových výrobkov, s taviacou kapacitou prekračujúcou 4 tony za deň pre olovo alebo 20 ton za deň pre meď a zinok.	
7.	Zariadenia na výrobu cementárskych slinkov v rotačných peciach s výrobnou kapacitou prekračujúcou 500 ton za deň alebo v iných peciach s výrobnou kapacitou presahujúcou 50 ton za deň.	
8.	Zariadenia na výrobu skla pri použití olova v procese s taviacou kapacitou prekračujúcou 20 ton za deň.	
9. 	Zariadenia na elektrolytickú výrobu chlóru používajúce ortuťové elektrolyzéry.	
10.	Zariadenia na spaľovanie nebezpečného alebo zdravotníckeho odpadu s kapacitou prekračujúcou 1 tonu za hodinu, alebo pre spoločné spaľovanie nebezpečného alebo zdravotníckeho odpadu v súlade s národnou legislatívou.	
11.	Zariadenia na spaľovanie komunálneho odpadu s kapacitou prekračujúcou 3 tony za hodinu, alebo pre spoločné spaľovanie komunálneho odpadu v súlade s národnou legislatívou.	

Príloha III

NAJLEPŠIE DOSTUPNÉ TECHNOLÓGIE PRE ZNIŽOVANIE EMISIÍ ŤAŽKÝCH KOVOV A ICH ZLÚČENÍN ZO ZDROJOV PODĽA KATEGÓRIÍ UVEDENÝCH V PRÍLOHE II

1.	ÚVOD

1.	Táto príloha má za cieľ poskytnúť stranám smernice pre identifikovanie najlepších dostupných technológií pre stacionárne zdroje na umožnenie dosiahnutia záväzkov Protokolu.
2.	„Najlepšie dostupné techniky“ (Best Available Techniques - BAT) znamenajú najúčinnejší a najmodernejší stupeň činnosti a metód prevádzky, ktoré určujú praktickú vhodnosť niektorých postupov pre poskytovanie základu  návrhov hodnôt emisných limitov alebo, ak to nie je prakticky možné - vo všeobecnosti znížiť emisie a ich vplyv na životné prostredie ako celok:

•	„Techniky“ zahŕňa jednak používané technológie  a tiež spôsob, ako sú technológie zostavené, navrhnuté, postavené, udržiavané prevádzkované a vyraďované z prevádzky
•	„Dostupné“ techniky znamená tie, ktoré boli navrhnuté v rozsahu, umožňujúcom ich použitie v príslušnom priemyselnom sektore pri zachovaní ekonomicky a technicky realizovateľných podmienok berúc do úvahy náklady a výhody, či sú príslušné technológie používané alebo vyrábané v členskom štáte a sú prevádzkovateľovi prakticky dostupné
•	„najlepšie“ znamená najúčinnejšie v dosahovaní všeobecne vysokej úrovne ochrany životného prostredia ako celku

Pri určovaní najlepšej dostupnej techniky všeobecne alebo pre konkrétny prípad treba zvlášť brať do úvahy nižšie uvedené faktory, majúc na pamäti pravdepodobné náklady a výhody daného opatrenia a princípy predchádzania a prevencie:

•	využitie nízko-odpadových technológií
•	využitie menej nebezpečných látok
•	ďalšie využitie a recyklácia odpadov a látok vyprodukovaných a používaných v procese 
•	porovnateľné procesy, zariadenia alebo spôsoby prevádzky, ktoré sa s úspechom odskúšali v priemyselnej sfére
•	modernizáciu a zmeny technológie na základe vedeckých poznatkov
•	charakter, vplyvy a objem emisií
•	dátum spustenia do prevádzky pre nové alebo existujúce zariadenia
•	čas potrebný na zavedenie najlepšej dostupnej technológie
•	spotrebu a charakter surovín (vrátane vody) používaných vo výrobe a ich energetickú účinnosť
•	potrebu predchádzať alebo znížiť na minimum celkové vplyvy a riziká emisií na životné prostredie 
•	potrebu predchádzať haváriám a minimalizovať ich dôsledky na životné prostredie

Princíp najlepších dostupných techník nie je založený na predpisovaní žiadnej špecifickej technológie, ale na tom, že berie do úvahy technické charakteristiky daného zariadenia, jeho geografickú polohu a miestne podmienky z hľadiska životného prostredia. 
3.	Informácie týkajúce sa znižovania emisií a nákladov sú založené na oficiálnych dokumentoch Výkonného orgánu a jeho podporných orgánov, najmä na dokumentoch získaných a posúdených Pracovnou skupinou pre  emisie ťažkých kovov (Task Force on Heavy Metal Emissions) a Ad hoc prípravnej pracovnej skupiny pre ťažké kovy. Ďalej treba brať do úvahy ďalšie medzinárodné informácie o najlepších dostupných technológiách pre znižovanie emisií (napr. Technické poznámky Európskych spoločenstiev k BAT, odporúčania OSPARCOM k BAT a informácie priamo poskytnuté expertami).
4.	Skúsenosti s novými výrobkami a novými továrňami, ktoré zahŕňajú nízko-emisné technológie, rovnako ako s modernizáciou existujúcich zariadení neustále rastú, c čoho dôsledku môže táto príloha vyžadovať doplnenie alebo novelizáciu.
5.	Príloha uvádza množstvo opatrení vo veľkom rozsahu výšky nákladov a účinnosti. Výber opatrenia pre konkrétny prípad bude závisieť od a môže byť obmedzený množstvom faktorov ako sú ekonomické okolnosti, technologická infraštruktúra, akékoľvek existujúce zariadenia na znižovanie emisií, bezpečnosť, spotreba energie a či ide o nový alebo jestvujúci zdroj.
6.	Táto príloha sa zaoberá emisiami kadmia, olova a ortuti a ich zlúčenín v tuhom (naviazanie na častice) alebo plynnom skupenstve. Vznikom týchto zlúčenín sa väčšinou táto príloha nezaoberá. Napriek tomu sa brala do úvahy účinnosť zariadení na znižovanie emisií vzhľadom na fyzikálne vlastnosti ťažkých kovov, najmä ortuti.
7.	Ak nie je uvedené inak, množstvo emisií vyjadrené v mg/m3  sa vzťahuje na normálne podmienky (objem pri 273,15 K, 101,3 kPa, suchý plyn) neopravené na obsah kyslíka. Množstvo emsií sa vypočítava podľa návrhu CEN a v niektorých prípadoch podľa národných vzorkovacích a monitorovacích metód.

II. VŠEOBECNÉ MOŽNOSTI ZNIŽOVANIA EMISIÍ ŤAŽKÝCH KOVOV A ICH ZLÚČENÍN

8.		Na znižovanie množstva alebo zabránenie úniku emisií je niekoľko možností. Opatrenia na zníženie emisií sa sústreďujú na dodatočné tochnológie a zmenu procesu (vrátane kontroly údržby a prevádzky). V súčasnosti sú dostupné nasledujúce opatrenia, ktoré môžu byť realizované v závislosti od širších technických a ekonomických podmienok:
(a) použitie nízko-emisných výrobných technológií, najmä v nových zariadeniach
(b) čistenie výstupného plynu (sekundárne opatrenia na znižovanie emisií) filtrami, pračkami, absorbérmi atď.
(c) zmena alebo predúprava surovín, palív a iných vstupných materiálov (napr. využitie surovín s nízkym obsahom ťažkých kovov)
(d) lepšia riadiaca prax, ako je dobré hospodárenie, programy preventívnej údržby, alebo prvotné opatrenia ako zatvorenie prašných jednotiek
(e) vhodné postupy environmentálneho manažmentu používania a skládkovania niektorých výrobkov obsahujúcich Cd, Pb alebo Hg.
9.		Postupy znižovania je potrebné monitorovať, aby sa zaistila správna realizácia príslušných opatrení a postupov a dosiahlo sa účinné zníženie emisií. Monitorovacie postupy budú zahŕňať:
(a) vypracovanie inventarizácie opatrení na zníženie emisií uvedených vyššie, ktoré už boli realizované
(b) porovnanie aktuálneho zníženia emisií Cd, Pb a Hg s cieľmi Protokolu
(c) charakterizácia kvantifikovania emisií Cd, Pb a Hg z príslušných zdrojov vhodnými postupmi 
(d) pravidelné vyhodnocovanie opatrení výkonnými orgánmi, aby sa zabezpečila ich trvalá účinnosť
10.	Opatrenia na zníženie emisií musia byť nákladovo efektívne. Stratégie nákladovej efektívnosti musia byť založené na celkových ročných nákladoch na jednotku zníženia (vrátane kapitálových a prevádzkových nákladov). Náklady na zníženie emisií sa musia posudzovať vzhľadom na celý proces.

III.	POSTUPY ZNIŽOVANIA

11.		Hlavnými kategóriami dostupných technológií znižovania pre Cd, Pb a Hg sú primárne opatrenia ako náhrada suroviny alebo paliva a nízkoemisné výrobné technológie a sekundárne opatrenia ako zníženie fugitívnych emisií a čistenie koncových plynov. Postupy, špecifické pre jednotlivé sektory sú uvedené v kapitole IV.
12.		Údaje o účinnosti sú odvodené z prevádzkových skúseností a odrážajú schopnosti súčasných zariadení. Celková účinnosť zníženia emisií spalín alebo fugitívnych emisií závisí do veľkej miery od účinnosti odsávania plynu a od lapačov prachu (napr. sacie vaky). Bola preukázaná účinnosť záchytu alebo zberu nad 99%. V niektorých príkladoch skúsenosť ukázala, že znižovacie opatrenia sú schopné znížiť  celkové emisie o 90% alebo o viac.
13.		V prípade emisií Cd, Pb, a Hg, viazaných na častice môžu byť kovy zachytené odprašovacími zariadeniami. Typické koncentrácie prachu po čistení plynu špeciálnymi technikami sú uvedené v tabuľke 1. Väčšina týchto opatrení sa vo všeobecnosti uplatnila vo všetkých sektoroch. Minimálny predpokladaný výkon vybraných technológií na zachytávanie plynnej ortute je uvedený v tabuľke 2. Realizácia týchto opatrení závisí od špecifík procesov a najviac sa uplatnia pri vysokých koncentráciách ortuti v spalinách. 

Tabuľka 1: Výkon odprašovacích zariadení vyjadrený ako priemerné hodinové koncentrácie prachu
	Koncentrácia prachu po čistení
mg/m3	
Tkanivové filtre	 10	
Tkanivové filtre, membránový typ	 1	
Suché elektrostatické odlučovače 	 50	
Mokré elektrostatické odlučovače 	 50	
Vysokoúčinné pračky plynu	 50	
Poznámka: stredne a nízkotlakové pračky a cyklóny vo všeobecnosti vykazujú nižšiu účinnosť zachytávania prachu.

Tabuľka 2: Minimálny predpokladaný výkon separátorov ortuti vyjadrený ako hodinové priemery koncentrácie ortuti
	Obsah ortuti po čistení
mg/m3	
Selénové filtre	 0.01	
Selénové pračky	 0.2	
Uhlíkové filtre	 0.01	
Uhlíkové vstrekovanie  + separátory prachu	 0.05	
Chloridový proces Odda Norzink	 0.1	
Proces so sírnikom olovnatým	 0.05	
Bolkem (tiosulfátový) proces	 0.1	

14.		Treba venovať pozornosť tomu, aby tieto znižovacie technológie nespôsobili iné environmentálne problémy. Voľba určitého procesu kvôli nízkym emisiám do ovzdušia by sa nemala realizovať, ak výrazne zhoršuje celkový vplyv vypúšťania ťažkých kovov do životného prostredia, napr. zvýšenie znečistenia vôd z kvapalných odpadov. Takisto treba venovať  pozornosť osudu zachyteného prachu z lepšieho čistenia plynov. Negatívny vplyv na životné prostredie z nakladania s takýmto odpadom zníži výhody nižších prachových a dymových emisií do ovzdušia.
15.		Opatrenia na zníženie emisií sa môžu sústrediť jednak na výrobné technológie a jednak na čistenie výstupných plynov. Tieto postupy sú navzájom nezávislé. Výber niektorého konkrétneho procesu môže vylúčiť niektoré metódy čistenia plynu.
16.		Výber technológie znižovania bude závisieť od parametrov ako koncentrácia a druh znečistenia v surovom plyne, prietokový objem plynu, teplota plynu a pod. Tým sa oblasti využitia môžu prekrývať. V takom prípade musí byť najvhodnejšia metóda zvolená podľa podmienok daného prípadu. 
17.		Príslušné opatrenie na zníženie emisií v komínovom plyne v rôznych sektoroch sú popísané v ďalšom texte. Takisto treba brať do úvahy fugitívne emisie. Znižovanie emisií prachu spojené s vypúšťaním, nakladaní a skladovaním surovín alebo vedľajších produktov, hoci sa nevzťahujú na diaľkovú prepravu, môžu byť dôležité z hľadiska miestneho životného    prostredia. Emisie sa môžu znížiť aj premiestnením takýchto aktivít do úplne uzatvorených budov, ktoré môžu byť vybavené vetraním a odprašovacími zariadeniami, sprchovacím systémom alebo inými vhodnými technikami. Pri skladovaní v nezastrešených priestoroch musí byť povrch materiálov inak chránený proti pôsobeniu vetra. Skladovacie priestory a cesty musia byť udržiavané v čistote.
18.		Hodnoty  investícií alebo nákladov, uvedené v tabuľkách boli zhromaždené z rôznych zdrojov a sú veľmi špecifické pre každý prípad. Sú vyjadrené v dolároch US v roku 1990 (1 USD (1990) = 0.8 ECU (1990)). Závisia od faktorov ako kapacita továrne, účinnosť odstraňovania a koncentrácia surového plynu, typ technológie a výber novej technológie namiesto modernizácie.

IV. 	SEKTORY

19.		Táto kapitola obsahuje tabuľku jednotlivých sektorov s hlavnými zdrojmi emisií, a kde boli tieto údaje dostupné, aj znižovacie opatrenia založené  na najlepších dostupných technológiách, ich špecifickej účinnosti znižovania a príslušných nákladoch. Ak nie je uvedené  inak, účinnosť zníženia v tabuľkách sa vzťahuje priamo na emisie z komínových plynov.

Spaľovanie fosílnych palív v elektrárňach a priemyselných kotloch  (Príloha II, kategória 1)
20.	Spaľovanie uhlia V elektrárňach a v priemyselných kotloch je hlavným zdrojom antropogénnych emisií ortuti. Obsah ťažkých kovov v uhlí je obyčajne rádovo niekoľkokrát vyšší ako vo vykurovacom oleji alebo v zemnom plyne.
21.	Zlepšená účinnosť konverzie energie a opatrenia na úsporu energie vyústia do zníženia emisií ťažkých kovov, lebo sa znížia nároky na množstvo paliva. Spaľovanie zemného plynu alebo alternatívnych palív s nízkym obsahom ťažkých kovov namiesto uhlia bude mať takisto za výsledok významné zníženie emisií ťažkých kovov ako napr. ortuti. Integrovaný kombinovaný cyklus plynofikácie (Integrated gasification combined cycle - IGCC) ako nová technológia pre elektrárne je nová továrenská technológia s potenciálom nízkych emisií.
22.	Okrem ortuti sú ťažké kovy emitované v tuhom skupenstve spolu s časticami popolčeka. Rôzne technológie spaľovania uhlia vykazujú rôzny rozsah tvorby popolčeka: roštové kotly  20 - 40 %,  kotly s fluidným lôžkom 15%, kotly so suchým spaľovaním (spaľovanie práškového uhlia) 70 -100% celkového popolčeka. Obsah ťažkých kovov je vyšší vo frakcii  malých častíc popolčeka. 
23.	Obohacovanie  napr. plavenie alebo biospracovanie uhlia znižuje obsah ťažkých kovov z anorganických zložiek uhlia. Avšak stupeň odstránenia ťažkých kovov touto technológiou je veľmi rôznorodý.
24.	Celkové odstránenie prachu vyššie ako 99,5% možno dosiahnuť elektrostatickými odlučovačmi (ESP) alebo tkaninovými filtrami (FF), pričom v mnohých prípadoch sa dosahujú koncentrácie okolo 20 mg/m3 . Okrem ortuti môžu byť emisie ťažkých kovov znížené minimálne o 90 -99%, pričom nižšie číslo platí pre prvky s vyššou prchavosťou. Nízka teplota filtrovania napomáha znížiť obsah plynnej ortuti v odplynoch.
25.	Použitie technológií na zníženie emisií oxidov dusíka, oxidu siričitého a tuhých častíc zo spalín môže taktiež odstraňovať ťažké kovy. Možnému kombinovanému vplyvu médií sa treba vyhnúť použitím vhodného spracovania odpadových vôd.
26.	Pri použití vyššie spomínaných technológií sa účinnosť odstránenia ortuti mení od elektrárne k elektrárni, ako vidno z tabuľky 3. V súčasnosti prebieha výskum vývoja technológií odstraňovania ortuti, ale kým tieto technológie nebudú dostupné v priemyselnom meradle, nemožno definovať žiadnu z nich ako najlepšiu dostupnú technológiu výlučne na odstraňovanie ortuti.

Tabuľka 3: Opatrenia, účinnosť a náklady znižovania emisií zo spaľovania fosílnych palív
Zdroj emisií	Opatrenie	Účinnosť zníženia (%)	Náklady	
Spaľovanie vykurovacieho oleja	Zmena paliva z uhlia na olej	Cd, Pb: 100
Hg: 70 - 80	Veľmi špecifické	
Spaľovanie uhlia	Zmena paliva z uhlia na palivo s nižšími emisiami ťažkých kovov	Prach: 70 - 100	Veľmi špecifické	
	ESP (za studena)	Cd, Pb:  90
Hg: 10 - 40	Špecifické investície 5 až 10 USD/m3 odpadového plynu za hodinu 
( 200 000 m3/hod)	
	Mokrá desulfurizácia dymových plynov a)	Cd, Pb:  90
Hg: 10 - 90 b)	Špecifické investície 
8 - 15 USD/m3 odpadového plynu za hodinu 
( 200 000 m3/hod)	

a)	Účinnosť odstránenia ortuti rastie úmerne k ionizácii ortuti. Vysokoselektívne zariadenia na katalytickú redukciu (SCR) podporujú Hg (II) formu.
b)	 Platí predovšetkým pre znižovanie SO2.  Zníženie emisií ťažkých kovov je priaznivý vedľajší efekt. ( Špecifické investície 60 - 250 USD/kWel.)

Priemysel primárnej výroby železa a ocele (Príloha II, kategória 2)

27.		Táto časť sa zaoberá emisiami z aglomeračných úpravní, briketární, vysokých pecí, a oceliarní s kyslíkovými konvertormi (BOF). Emisie Cd, Pb a Hg sa viažu na tuhé častice. Obsah spomínaných ťažkých kovov v emitovanom prachu závisí od zloženia surovín a od typu legujúcich kovov, pridávaných pri výrobe ocele. Najvýznamnejšie opatrenia na znižovanie emisií sú uvedené v tabuľke 4. Kdekoľvek je to možné, treba používať textilné(rukávové)filtre. Ak to podmienky nedovoľujú, možno použiť elektrostatické odlučovače alebo vysokoúčinné pračky.
28.		Pri použití najlepších dostupných technológií v primárnej výrobe železa a ocele celkové emisie prachu priamo závislé od procesu môžu byť znížené na nasledujúcu úroveň:

		Aglomeračné úpravne		40 - 120 g/Mg
		Briketárne			40 g/Mg
Vysoké pece			35 - 50 g/Mg
BOF				35 - 70 g/Mg
29.	Čistenie plynov v tkaninových filtroch zníži obsah prachu na menej ako 20 mg/m3, zatiaľ čo elektrostatické odlučovače a pračky znížia obsah prachu na 50 mg/m3 (ako hodinový priemer). Avšak  v primárnej výrobe železa a ocele je pre tkaninové filtre mnoho možností využitia, ktoré môžu dosiahnuť dokonca oveľa nižšie hodnoty.
Tabuľka 4: Opatrenia, účinnosť a náklady znižovania emisií z priemyslu primárnej výroby železa a ocele
Zdroj emisií	Opatrenie	Účinnosť zníženia (%)	Nákaldy (celkové náklady v USD)	
Aglomeračné úpravne	Spekanie optimalizované vzhľadom na emisie
Pračky a ESP
Tkaninové filtre	ca. 50

 90

 90	neznáme 

neznáme
neznáme	
Briketárne	ESP + vápenné pece + tkaninové filtre
Pračky	
 99
 95	neznáme

neznáme	
Vysoké pece
Čistenie vysokopecného plynu
	FF/ESP 
Mokré pračky                                                                              
Mokré ESP	 99
 99
 99	ESP: 0. 24 - 1/Mg surové železo
neznáme	
BOF	Prvotné odprašovanie: mokrý separátor/ESP/FF	 99	Suchý ESP: 0.24/Mg oceľ	
	Druhotné odprašovanie: suchý ESP/FF	 97	FF: 0.26/Mg ocele	
Fugitívne emisie	Uzatvorené doprané pásy, kryty, skrápané zásobníky surovín, čistenie ciest 	80 - 99	neznáme	

30.	 	Pracuje sa na vývoji priamej redukcie a priameho tavenia , ktoré môžu v budúcnosti znížiť potrebu aglomeračných úpravní a vysokých pecí. Využitie týchto technológií závisí od vlastností rudy a vyžaduje, aby bol výsledný produkt spracovaný v oblúkových peciach vybavených vhodnými zariadeniami na zníženie emisií.

Priemysel druhotného spracovania železa a ocele (Príloha II, kategória 3)

31.		Účinné zachytenie všetkých emisií je veľmi dôležité, čo umožňuje inštalácia zakladacích prístavkov, alebo prenosných prístreškov alebo celkovým odsávaním vzduchu z budovy. Zachytené emisie sa musia čistiť. Pre všetky prašné výroby v priemysle druhotného spracovania železa a ocele sa za najlepšiu dostupnú technológiu bude považovať odprašovanie v tkaninových filtroch, ktoré znižujú obsah prachu na menej ako 20 mg/m3.  Ak sa najlepšia dostupná technológia používa aj na minimalizovanie fugitívnych emisií, špecifické prachové emisie (vrátane fugitívnych emisií priamo z procesu) neprekročia rozsah od 0.1 do 0.35 kg/Mg ocele. Pri použití tkaninových filtrov existuje mnoho príkladov, kedy sa dosiahol obsah prachu v čistom plyne pod 10 mg/m3. Špecifické prachové emisie sú v takých prípadoch obyčajne nižšie ako 0.1 kg/Mg.
32.		Pri tavení šrotu sa používajú dva typy pecí: Siemens-Martinské pece a oblúkové pece (EAF), pričom Siemens-Martinské pece sú postupne nahradzované. 
33.		Obsah uvažovaných ťažkých kovov v emitovanom prachu závisí od zloženia železa a ocele a od typov legujúcich kovov, pridaných pri výrobe ocele. Merania v oblúkových peciach ukázali, že 95% emitovanej ortuti a 25% kadmia sa nachádza v plynnom skupenstve. Najdôležitejšie opatrenia na znižovanie emisií sú uvedené v tabuľke 5.
Tabuľka 5: Opatrenia, účinnosť a náklady znižovania emisií z priemyslu druhotného spracovania železa a ocele
Zdroj emisií	Opatrenie	Účinnosť zníženia emisií prachu (%) 	Nákaldy (celkové náklady)	
Oblúkové pece	Elektrostatické odlučovače
Tkaninové filtre	 99
 99,5	
24 USD/Mg ocele	

Lejárne liatiny (Príloha II, kategória 4)

34.	Je veľmi dôležité, aby sa účinne zachytili všetky emisie. To je umožnené inštalovaním zakladacích prístavkov alebo prenosných prístreškov alebo úplným odsávaním budovy. Zachytené emisie sa musia čistiť. V lejárňach liatiny sa prevádzkujú kuplové pece, elektrické oblúkové pece a indukčné pece. Priame emisie tuhých častíc a plynných ťažkých kovov sú spojené najmä s tavením a niekedy v malom rozsahu s odlievaním. Fugitívne emisie vznikajú z nakladania so surovinami, pri tavení, odlievaní a čistení odliatkov. Najvýznamnejšie opatrenia na zníženie emisií sú uvedené v tabuľke 6 s možnou dosiahnuteľnou účinnosťou zníženia a v prípade dostupnosti údajov aj s nákladmi na zníženie.  Tieto opatrenia môžu znížiť koncentráciu prachu na 20 mg/m3 alebo menej.
35.	Priemysel odlievania liatiny zahŕňa veľmi široký rozsah výrobných miest. Pre jestvujúce menšie zariadenia uvedené opatrenia nemusia predstavovať najlepšie dostupné technológie, ak nie sú ekonomicky primerané. 
Tabuľka 6: Zdroje emisií, opatrenia na zníženie emisií, zníženie koncentrácie prachu, účinnosť a náklady v lejárskom priemysle
Zdroj emisií	Opatrenie	Účinnosť zníženia (%)	Nákaldy na zníženie (celkové náklady)	
Elektrické oblúkové pece	ESP
FF	 99

 99,5	
FF: 24 USD/Mg železa	
Indukčné pece	FF/suchá absorpcia + FF	 99	neznáme	
Kuplová pec na studený vietor	Poddverový odťah: FF	
 98	
neznáme	
	Naddverový odťah: 
FF + predodlučovanie prachu
FF + chemisorpcia	
 97

 99	
8 - 12 USD/Mg železa

45 USD/Mg železa	
Kuplová pec s predhriatym vzduchom 	FF + predodlučovanie prachu
Dezintegrátor/Venturiho pračka	
 99

 97	
23 USD/Mg železa	

Priemysel primárneho a sekundárneho spracovania neželezných kovov (Príloha II, kategórie 5 a 6)

36.	Táto časť sa zaoberá emisiami a znižovaním emisií Cd, Pb a Hg v primárnej a sekundárnej výrobe neželezných kovov ako olovo, meď, zinok, cín a nikel. Kvôli veľkému množstvu rôznych používaných surovín a rôznych používaných výrobných postupov môžu byť z tohto sektoru emitované takmer všetky druhy ťažkých kovov a ich zlúčenín. Vzhľadom ťažké kovy, ktorými sa zaoberá táto Príloha, sú významné najmä výroba mede, olova a zinku. 
37.	Rudy a koncentráty ortuti sa na začiatku spracovávajú drvením a niekedy triedením. Obohacovacie technológie sa nevyužívajú vo veľkej miere, hoci v niektorých zariadeniach spracujúcich chudobnú rudu sa používa flotácia. Rozdrvená ruda sa potom zahrieva v malých prevádzkach v retortách vo väčších prevádzkach v peciach na teplotu, pri ktorej sulfid ortutnatý sublimuje. Vznikajúce ortuťové pary sa kondenzujú v chladiacom systéme a zachytávajú ako kovová ortuť. Sadze z kondenzátorov a usadzovacích nádrží sa musia odstraňovať, miešať s vápnom a vracať späť do retorty alebo pece. 
38.	Na účinné zachytávanie ortuti sa môžu používať nasledujúce technológie: 

•	opatrenia na zníženie tvorby prachu počas ťažby a skladovania, vrátane minimalizácie veľkosti skladovacích plôch
•	nepriame vyhrievanie pece
•	udržiavanie rudy v čo najsuchšom stave
•	teplotu plynu vstupujúceho do kondenzátora udržiavať iba 10 až 20 C nad rosným bodom
•	udržiavať čo najnižšiu výstupnú teplotu 
•	prevádzať reakčné plyny cez pračku za kondenzátorom a/alebo cez selénový filter

Tvorba prachu sa môže udržiavať na nízkej úrovni nepriamym vykurovaním, oddeleným spracovávaním podielov jemne drvenej rudy a znižovaním obsahu vody v rude. Prach by sa mal odstraňovať cyklónmi a/alebo elektrostatickými odlučovačmi z horúcich reakčných plynov predtým, ako tento vstupuje do kondenzačnej jednotky. 
39.	Podobné postupy ako pri výrobe ortuti sa môžu uplatniť pri výrobe zlata amalgámovaním. Zlato sa takisto vyrába používaním iných technológií ako amalgámovaním a tieto sa pre nové výrobne považujú za vhodnejšie.
40.	Neželezné kovy sa vyrábajú hlavne zo sulfitických rúd. Z technologických a kvalitatívnych dôvodov musia odpadné plyny prechádzať dôkladným odprašovaním ( 3 mg/m3 ) a pred odvedením do kontaktných zariadení môžu takisto vyžadovať dodatočné odstraňovanie ortuti, čím sa tiež znižujú emisie ťažkých kovov.
41.	Všade, kde je to vhodné, treba používať tkaninové filtre, čím možno dosiahnuť obsah prachu nižší ako 10 mg/ m3 . Prach zo všetkých pyrometalurgických výrob by sa mal recyklovať, či už priamo v zariadení, alebo mimo neho, čím sa chráni aj zdravie zamestnancov.
42.	V primárnej výrobe olova prvé skúsenosti naznačujú vývin nových technológií s priamym redukčným tavením bez spekania koncentrátov. Tieto procesy sú príkladom novej generácie priameho autogénneho tavenia, ktoré produkuje menej emisií a spotrebuje menej energie.
43.	Druhotná výroba olova využíva najmä použité automobilové batérie, ktoré sa pred naložením do taviacej pece rozoberú. Najlepšia dostupná technológia pre tento typ by mala zahŕňať jednu operáciu tavenia v krátkej rotačnej alebo šachtovej peci. Kyslíkové horáky môžu znížiť objem odpadného plynu a výstupného prachu o 60%. Čistenie odpadných plynov v tkaninových filtroch umožňuje dosiahnuť úroveň koncentrácie prachu  5 mg/m3.
44.	Prvotná výroba zinku sa realizuje technológiou elektrolýzy výluhu výpražkov. Alternatívou praženia môže byť tlakové lúhovanie, ktoré sa v závislosti od vlastností koncentrátu považuje za najlepšiu dostupnú technológiu pre nové zariadenia. Emisie z pyrometalurgickej výroby zinku v  britských taviacich peciach (Imperial Smelting - IS) sa môžu minimalizovať dvojitým uzáverom výpustu pecí a čistením vo vysokoúčinných pračkách, účinným odťahom a čistením plynov pri liatí olova a trosky a čistením pecných odpadných plynov, bohatých na CO.
45.	Získavanie zinku z oxidovaných odpadov sa uskutočňuje v IS peciach. Odpady chudobné na zinok a odpadné plyny (napr. z oceliarskeho priemyslu) sú najprv spracované v rotačných peciach (Waelzove pece), v ktorých sa získava oxid s vysokým obsahom zinku. Kovové materiály sa recyklujú tavením v indukčných peciach alebo v peciach s priamym alebo nepriamym vykurovaním zemným plynom alebo kvapalnými palivami alebo vo vertikálnych new-jerseyských retortách, kde možno recyklovať veľmi rôznorodé oxidované a kovové druhotné materiály. Zinok možno získať aj z pecnej trosky z výroby olova.
46.	Vo všeobecnosti by výroby mali byť kombinované s účinným zariadením na zachytávanie prachu z prvotných plynov i fugitívnych emisií. Najvýznamnejšie opatrenia na zníženie emisií sú uvedené v tabuľke 7 (a) a (b). Koncentrácie prachu pod 5 mg/m3 môžu byť v niektorých prípadoch dosiahnuté použitím tkaninových filtrov.
Tabuľka 7 (a): Zdroje emisií, opatrenia na zníženie emisií, zníženie koncentrácie prachu, účinnosť a náklady v primárnom priemysle neželezných kovov
Zdroj emisií	Opatrenie	Účinnosť zníženia (%)	Nákaldy na zníženie (celkové náklady v USD)	
Fugitívne emisie	Odsávacie kryty, uzatvroenie, čistenie odpadných plynov v tkaninových filtroch	

 99

neznáme	
Praženie/spekanie	Vertikálne spekanie: ESP + pračky (pred dvojitým kontaktom so zariadením  s kyselinou sírovou) + FF pre koncové plyny	neznáme	7 - 10/Mg H2SO4	
Bežné spekanie (vysokopecná redukcia)	Šachtové pece: uzavretý vrch/ účinné odsávanie odpichových otvorov + FF, zakryté žľaby, dvojitý uzáver pece	
neznáme	
neznáme	
Britské tavenie	Vysokoúčinné pranie
Venturiho pračky
Dvojitý uzáver pece	 95
neznáme
	
neznáme
4/Mg vyrobeného kovu	
Tlakové lúhovanie 	Použitie závisí od vlastností  lúhovacieho koncentrátu	 99	
špecifické	
Procesy priameho redukčného tavenia	výbojkové tavenie napr. procesy Kivcet, Outokumpu a Mitsubishi 	neznáme	neznáme	
	Vaňové tavenie, napr. rotačné konverotory s horným vháňaním vzduchu, procesy Ausmelt, Isasmelt, QSL a Noranda	Ausmelt: Pb 77, Cd 97, 
QSL: Pb 92, Cd 93	QSL: prevádzkové náklady 60/Mg Pb

	
Tabuľka 7 (b): Zdroje emisií, opatrenia na zníženie emisií, zníženie koncentrácie prachu, účinnosť a náklady v sekundárnom priemysle neželezných kovov
Zdroj emisií	Opatrenie	Účinnosť zníženia (%)	Nákaldy na zníženie (celkové náklady v USD)	
Výroba olova	Krátke rotačné pece: odsávacie kryty pre odpichy + FF, rúrkový kondenzátor, horáky na kyslíkové palivo	99,9	45/Mg Pb	
Výroba zinku	Britské tavenie	 95	14/Mg Zn	

Priemysel cementu (Príloha II, kategória 7)

47.	Cementárske pece môžu využívať druhotné palivá ako odpadný olej alebo použité pneumatiky. Pri používaní odpadu ako paliva sa uplatňujú emisné limity pre procesy spaľovania odpadov. Pri spaľovaní nebezpečných odpadov v zariadení sa v závislosti od ich množstva uplatňujú požiadavky na emisie ako pri spaľovaní nebezpečných odpadov. Avšak táto časť sa zaoberá pecami vykurovanými spaľovaním fosílnych palív. 
48.	Pri výrobe cementu sú tuhé častice emitované v každom stupni procesu: nakladanie s materiálmi, príprava suroviny (drviče, sušiarne), výroba slinku a príprava cementu. Ťažké kovy sa vnášajú do cementu so surovinami, fosílnym a odpadným palivom.
49.	Na výrobu slinku sa používajú nasledujúce typy pecí: dlhá mokrá rotačná pec, dlhá suchá rotačná pec, rotačná pec s cyklónovým predhrievačom, rotačná pec s roštovým predhrievaním, šachtová pec.  Čo sa týka spotreby energie a možností znižovania emisií, uprednostňujú sa rotačné pece s cyklónovým predhrievaním.
50.	Aby sa využilo odpadné teplo, odpadné plyny z rotačných pecí sa pred odprašovaním vedú cez predhrievací systém a drviacich sušiarní (ak sú inštalované). Zachytený prach sa vracia do vsádzkového materiálu.
51.	Do odsávaných plynov sa dostáva menej ako 0,5% olova a kadmia, ktoré vstupujú do pece. Vysoký obsah alkálií a prací proces v peci podporujú zachytávanie kovov v slinku  alebo v pecnom prachu.
52.	Emisie ťažkých kovov do ovzdušia možno znížiť napríklad odstránením odvzdušňovacích plynov alebo skládkovaním zachyteného prachu namiesto jeho vracania do vsádzkového materiálu. Avšak v každom prípade treba zvážiť dôsledky uvoľňovania ťažkých kovov zo skládky odpadov. Inou možnosťou je obtok horúcej múčky, kde sa kalcinovaná horúca múčka je čiastočne vykladá tesne pred vstupom do pece a vsádza sa do zariadenia na prípravu cementu. Po prípade sa prach môže pridávať do slinkovača. Ďalším dôležitým opatrením je veľmi dobre riadená prevádzka pece, aby sa zabránilo havarijným výpadkom elektrostatických odlučovačov. K tomu môže dôjsť pri nadmerných koncentráciách CO. Je dôležité vyhnúť sa maximálnym emisiám ťažkých kovov a prípade takýchto havarijných výpadkov.
53.	Najvýznamnejšie opatrenia na zníženie emisií sú uvedené v tabuľke 8. Na zníženie priamych emisií prachu z drvičov, mlynov  a sušiarní sa používajú najmä tkaninové filtre, zatiaľ čo odpadné plyny z pecí a slinkovačov sú spracovávané v elektrostatických odlučovačoch. Z ESP možno znížiť koncentrácie prachu pod 50 mg/m3. Pri použití tkaninových filtrov môže byť obsah prachu vo vyčistenom plyne znížený na 10 mg/m3.
Tabuľka 8: Zdroje emisií, opatrenia na zníženie emisií, zníženie koncentrácie prachu, účinnosť a náklady v cementárskom priemysle
Zdroj emisií	Opatrenie	Účinnosť zníženia (%)	Nákaldy na zníženie 	
Priame emisie z drvičov, mlynov a sušiarní	Tkaninové filtre	Cd, Pb:  95	neznáme	
Priame emisie z rotačných pecí a chaličov slinkovačov 	Elektrostatické odlučovače	Cd, Pb:  95	neznáme	
Priame emisie z rotačných pecí	Absorpciu na uhlíku 	Hg:  95	neznáme	

Sklársky priemysel (Príloha II, kategória 8)

54.	V sklárskom priemysle sú vzhľadom na rôzne typy skla, v ktorom sa olovo používa ako surovina (napríklad krištáľové sklo, katódové žiarivkové trubice) mimoriadne dôležité emisie olova. V prípade vodno-vápenatého obalového skla závisia emisie olova od kvality recyklovaného skla, používaného pri výrobe. Obsah olova v prachu z tavenia krištáľového skla je obyčajne 20 - 60 %.
55.	Emisie prachu pochádzajú hlavne z miešania sklárskeho kmeňa, z pecí, difúznych únikov z pecných otvorov a z obrábania a fúkania sklených výrobkov. Výrazne závisia od typu použitého paliva, typu pece a typu vyrábaného skla. Kyslíkové horáky môžu znížiť objem odpadného plynu a vznik odpadného prachu o 60%. Emisie olova z elektrického vykurovania sú podstatne nižšie ako zo spaľovania oleja alebo plynu.
56.	Sklársky kmeň sa taví vo vaniach s nepretržitou prevádzkou, vo vaňových denných peciach alebo vo vysokých peciach. Počas taviaceho cyklu v peciach s prerušovanou prevádzkou sa prachové emisie veľmi rôznia. Prachové emisie z vaní na krištáľové sklo ( 5 kg/Mg taveného skla) sú vyššie ako z iných typov vaní ( 1 kg/Mg vodno-draselného skla).
57.	Niektoré opatrenia na zníženie priamych emisií prachu obsahujúceho ťažké kovy sú: granulovanie sklenej vsádzky, zmena vykurovacieho systému z olejového príp. Plynového na elektrické vykurovanie, väčší podiel recyklovaného skla vo vsádzke a využívanie lepšieho triedenia surovín (podľa veľkosti) a recyklovaného skla (vylúčenie frakcií s obsahom olova). Odpadné plyny môžu byť čistené v tkaninových filtroch, čím sa znížia emisie pod 10 mg/m3. Elektrostatické odlučovače dosahujú koncentrácie 30 mg/m3. Príslušné účinnosti znižovania emisií sú uvedené v tabuľke 9.
58.	Pokračuje vývoj krištáľového skla bez zlúčenín olova.
Tabuľka 9: Zdroje emisií, opatrenia na zníženie emisií, zníženie koncentrácie prachu, účinnosť a náklady v sklárskom priemysle
Zdroj emisií	Opatrenie	Účinnosť zníženia (%)	Náklady na zníženie (celkové náklady v USD)	
Priame emisie	Tkaninové filtre	 98	..	
	Elektrostatické odlučovače	 90	..	

Priemysel výroby chlóru alkalickým procesom (Príloha II, kategória 9)
59.	V priemysle výroby chlóru alkalickým procesom sa Cl2, alkalické produkty a vodík vyrábajú elektrolýzou soľného roztoku. V jestvujúcich prevádzkach sa bežne využíva ortuťový proces a diafragmový proces, ktoré obyčajne vyžadujú dobré riadenie prevádzky, aby sa predišlo problémom v ochrane životného prostredia. Membránový proces nemá za následok priame emisie ortuti. Okrem toho vykazuje nižšie nároky na elektrickú energiu a vyššie nároky na tepelnú energiu pri výrobe alkalického koncentrátu (celková energetická bilancia je mierne výhodnejšia pre technológiu membránových elektrolyzérov v rozsahu 10 - 15%) a kompaktnejšiu prevádzku elektrolyzérov. Z týchto dôvodov sa pokladá za vhodnejšiu pre nové prevádzky. Rozhodnutie 90/3 zo 14. Júna 1990 Komisie pre ochranu morského prostredia severovýchodného Atlantiku (Commission for the Protection of the Marine Environment of the North-East Atlantic - PARCOM) odporúča čo najrýchlejšie postupné vylúčenie jestvujúcich ortuťových elektrolyzérov v zariadeniach na výrobu chlóru, pričom v roku 2010 by mali byť vylúčené úplne. 
60. 	Špecifické investičné náklady na náhradu ortuťových elektrolyzérov membránovým procesom sa uvádzajú v rozsahu 700 - 1000 USD/Mg Cl2. Hoci môže dôjsť ku vzniku dodatočných nákladov okrem iného v dôsledku vyššej ceny zariadenia a vyšších nákladov na čistenie soľanky, prevádzkové náklady  sú vo väčšine prípadov  nižšie, najmä v dôsledku úspor z nižšej spotreby energie a nižších nákladov na čistenie odpadových vôd a skládkovanie odpadov.
61.	Zdrojmi emisií ortuti v ortuťovom procese sú: odvetrávanie ortuťových elektrolyzérov, odpadné plyny z procesu, výrobky - najmä vodík a odpadné vody. Vzhľadom na emisie do ovzdušia, najdôležitejšie sú emisie Hg difúzne emitované z jednotlivých elektrolyzérov do haly. Preventívne a kontrolné opatrenia sú mimoriadne dôležité a mala by sa im prisudzovať priority podľa dôležitosti každého zdroja v príslušnej prevádzke. V každom prípade sa vyžadujú špecifické opatrenia na zníženie emisií, a k sa ortuť opätovne získava z procesných kalov. 
62.	Na zníženie emisií ortuti z jestvujúcich zdrojov sa môžu uplatniť nasledujúce opatrenia:
•	kontrola procesu a technické opatrenia na optimalizáciu prevádzky elektrolyzérov, údržba a účinnejšie pracovné metódy
•	kryty, tesnenie a vypúšťanie s odťahom
•	čistenie elektrolyzérovej haly a opatrenia na lepšie udržiavanie čistoty
•	čistenie obmedzených tokov plynu (určité kontaminované toky vzduchu a plynného vodíka)
63.	Tieto opatrenia môžu znížiť emisie ortuti do ovzdušia na hodnoty hlboko pod 2,0 g/Mg Cl2 výrobnej kapacity, vyjadrené ako ročný priemer. Existujú príklady prevádzok, kde sa dosiahli emisie pod 1,0 g/Mg Cl2 výrobnej kapacity. Ako výsledok rozhodnutia PARCOM 90/3 sa požaduje pre jestvujúce prevádzky dosiahnutie úrovne 2 g Hg/Mg Cl2 výrobnej kapacity do 31. decembra 1996 pre emisie kontrolované Dohovorom o ochrane morského prostredia severovýchodného Atlantiku. Keďže emisie do veľkej miery závisia od dobrých prevádzkových zvyklostí, priemer bude závisieť a bude zahŕňať obdobie údržby jeden rok alebo menej. 
Spaľovanie komunálneho, nemocničného a nebezpečného odpadu (Príloha II, kategórie 10 a 11)
64.	Emisie kadmia, olova a ortuti vznikajú zo spaľovania komunálneho, nemocničného a nebezpečného odpadu. V tomto procese ortuť, podstatná časť kadmia a malé časti olova vyprchajú do ovzdušia. Na zníženie týchto emisií treba uskutočniť špecifické opatrenia pred aj po spaľovaní.
65.	Za najlepšiu dostupnú technológiu pre odprašovanie sa považujú tkaninové filtre v kombinácii so suchými alebo mokrými metódami znižovania emisií prchavých látok. Na dosiahnutie nízkych emisií  prachu možno navrhnúť aj elektrostatické odlučovače v kombinácii s mokrým systémom, ale tieto poskytujú menšie možnosti ako tkaninové filtre najmä čo sa týka predimpregnácie na adsorpciu prchavých znečisťujúcich látok.
66.	Ak sa na čistenie odpadných plynov používajú najlepšie dostupné technológie, koncentrácia prachu sa zníži na 10 až 20 mg/m3, v praxi sa dosiahli i nižšie koncentrácie, v niektorých prípadoch sa uvádzajú koncentrácie nižšie ako 1 mg/m3. Koncentrácie ortuti možno znížiť  v rozsahu 0,05 až 0,10 mg/m3 (vztiahnuté na 11% O2). 
67.	Najvýznamnejšie druhotné opatrenia na zníženie emisií sú uvedené v tabuľke 10. Poskytnutie všeobecne platných údajov je problematické pretože relatívne náklady v USD/tonu závisia od mimoriadne širokého rozsahu špecifík ako napríklad zloženie odpadu.
68.	Ťažké kovy boli zistené vo všetkých frakciách toku komunálneho odpadu (napr. výrobky, papier, organické materiály). Takže znížením množstva spaľovaného komunálneho odpadu dochádza aj k zníženiu emisií ťažkých kovov. Toto možno dosiahnuť rôznymi stratégiami nakladania s odpadom, vrátane recyklačných programov a kompostovania organických materiálov. Okrem toho niektoré krajiny Európskej hospodárskej komisie povoľujú skládkovanie komunálneho odpadu. V správne riadenej skládke sú vylúčené emisie kadmia a olova a emisie ortuti sú nižšie ako pri spaľovaní. V niektorých krajinách Európskej hospodárskej komisie prebieha výskum emisií ortuti zo skládok.
Tabuľka 10: Zdroje emisií, opatrenia na zníženie emisií, zníženie, účinnosť a náklady pre spaľovanie komunálneho, nemocničného a nebezpečného odpadu.
Zdroj emisií	Opatrenie	Účinnosť zníženia (%)	Nákaldy na zníženie (celkové náklady v USD)	
Komínové plyny	Vysokoúčinné pračky	Pb, Cd:  98
Hg: cca 50	neznáme	
	Elektrostatické odlučovače (3 prepážky)	Pb, Cd: 80 - 90	10 - 20/Mg odpadu	
	Mokré ESP (1 prepážka)	Pb, Cd: 95 - 99	neznáme	
	Tkaninové filtre	Pb, Cd: 95 - 99	15 - 30/Mg odpadu	
	Uhlíkové vstrekovanie + FF	Hg:  85	prevádzkové náklady: cca 2 - 3/Mg odpadu	
	Uhlíkové filtračné lôžka	Hg:  99	prevádzkové náklady: cca  50/Mg odpadu	

Príloha IV
ČASOVÝ HARMONOGRAM UPLATŇOVANIA EMISNÝCH HODNT A NAJLEPŠÍCH DOSTUPNÝCH TECHNOLÓGIÍ PRE NOVÉ A JESTVUJÚCE STACIONÁRNE ZDROJE

	Časový harmonogram pre uplatnenie emisných hodnôt a najlepších dostupných techník je: 
(a)	Pre nové stacionárne zdroje: dva roky po nadobudnutí platnosti Protokolu
(b)	Pre jestvujúce stacionárne zdroje: osem rokov po nadobudnutí platnosti tohto  Protokolu. V prípade potreby môže byť toto obdobie pre určité stacionárne zdroje predĺžené v súlade s národnou legislatívou o amortizačné obdobie.

Príloha V

EMISNÉ LIMITY PRE ZNIŽOVANIE EMISIÍ Z VEĽKÝCH STACIONÁRNYCH ZDROJOV

I. 	ÚVOD

1.		Pre znižovanie emisií ťažkých kovov sú dôležité dva typy emisných limitov:

•	hodnoty pre určité ťažké kovy alebo skupiny ťažkých kovov a
•	hodnoty pre tuhé častice vo všeobecnosti

2.	Emisné limity pre tuhé častice v princípe nemôžu nahradiť špecifické emisné limity pre kadmium, olovo a ortuť, pretože množstvo kovov súvisiace s emisiami tuhých častíc sa líši od jedného procesu k druhému. Avšak dodržiavanie týchto limitov významne prispieva k celkovému znižovaniu emisií ťažkých kovov. Naviac monitorovanie tuhých častíc je vo všeobecnosti menej nákladné ako monitorovanie jednotlivých druhov a kontinuálne monitorovanie jednotlivých ťažkých kovov vo všeobecnosti nie je únosné. Takže emisné limity pre tuhé častice majú veľký praktický význam a taktiež sú vo väčšine prípadov uvedené v tejto prílohe na doplnenie alebo nahradenie špecifických emisných limitov pre kadmium alebo olovo alebo ortuť.
3.	Emisné limity, vyjadrené ako mg/m3 sa vzťahujú na normálne podmienky (objem pri 273,15 K, 101,3 kPa, suchý plyn) a sú vypočítané ako priemerné hodnoty jednohodinových meraní, zaberajúc niekoľko hodín prevádzky, spravidla 24 hodín. Obdobia nábehu a ukončenia sa musia vylúčiť. V prípade, že je treba dosiahnuť dostatočne presné výsledky monitorovania je možné priemerný čas predĺžiť. Vzhľadom na obsah kyslíka v odpadnom plyne sa musia používať hodnoty uvedené pre vybrané veľké stacionárne zdroje. Akékoľvek riedenie s cieľom zníženia koncentrácií znečisťujúcich látok v odpadných plynoch je zakázané. Emisné limity pre ťažké kovy zahŕňajú, tuhé, plynné a odparené skupenstvo kovu a jeho zlúčenín, vyjadrených ako kov. Ak sú emisné limity uvedené pre celkové emisie, vyjadrené ako g/jednotku produkcie alebo kapacity, vzťahujú sa na súčet komínových a fugitívnych emisií, vypočítaných ako ročná hodnota.
4.	V prípadoch, kedy nemožno vylúčiť prekročenie daných emisných limitov sa budú monitorovať emisie alebo prevádzkové parametre indikujúce, či je zariadenie na znižovanie emisií správne prevádzkované a udržiavané. Monitorovanie emisií alebo prevádzkových ukazovateľov sa musí uskutočniť kontinuálne, ak emitovaný hmotnostný tok tuhých častíc je vyšší ako 10 kg/h. Ak sa monitorujú emisie, musia sa koncentrácie látok znečisťujúcich ovzdušie v potrubiach vedúcich plyn merať reprezentatívne. Ak sa tuhé častice merajú diskontinuálne, koncentrácie sa musia merať v pravidelných intervaloch, pričom na jednu kontrolu treba brať minimálne tri nezávislé odčítania. Vzorkovanie a analýzy všetkých znečisťujúcich látok rovnako ako metódy referenčných meraní na kalibráciu automatických meracích systémov sa vykonajú v súlade s normami ustanovenými Európskou komisiou pre normalizáciu (Comité européen de normalisation - CEN) alebo Medzinárodnej organizácie pre normalizáciu (Comité européen de normalisation - ISO). Kým budú vyvinuté CEN alebo ISO normy, budú sa používať národné normy. Národné normy sa taktiež môžu používať, ak poskytujú rovnaké výsledky ako CEN alebo ISO normy.
5.	V prípade kontinuálneho monitorovania je súlad s emisnými limitmi dosiahnutý, ak žiadna z vypočítaných priemerných 24-hodinových koncentrácií nepresiahne emisný limit, alebo ak 24-hodinový priemer monitorovaného parametra naprekročí korelovanú hodnotu  tohto parametra, ktorá  bola zistená počas prevádzkovej skúšky pri správnej činnosti a údržbe zariadenia na znižovanie emisií. V prípade diskontinuálneho monitorovania emisií je súlad dosiahnutý, ak priemerné odčítania jednej kontroly neprekročia hodnotu limitu. Súlad s každým emisným limitom vyjadrený ako celkové emisie na jednotku výroby alebo celkové ročné emisie, je dosiahnutý, ak monitorovaná hodnota nie je prekročená, ako je uvedené vyššie.

II. 	ŠPECIFICKÉ EMISNÉ LIMITY PRE VYBRANÉ VEĽKÉ STACIONÁRNE ZDROJE

Spaľovanie fosílnych palív (Príloha II, kategória 1):

6.	Emisný limit je vztiahnutý na 6% O2 v spalinách pre pevné palivá a na 3% O2 pre kvapalné palivá.
7.	Emisný limit pre emisie tuhých častíc pre pevné a kvapalné palivá: 50 mg/m3.

Aglomeračné úpravne (Príloha II, kategória 2):

8.	Emisný limit pre emisie tuhých častíc: 50 mg/m3.

Peletizačné jednotky (Príloha II, kategória 2):

9.	Emisný limit pre emisie tuhých častíc:

(a)	drvenie, sušenie: 25 mg/m3 a
(b)	peletizácia: 25 mg/m3 alebo

10.	Emisný limit pre celkové emisie tuhých častíc: 40g/Mg vyrobených briket.

Vysoké pece (Príloha II, kategória 3):

11.	Emisný limit pre emisie tuhých častíc: 50 mg/m3.

Elektrické oblúkové pece (Príloha II, kategória 3):

12.	Emisný limit pre emisie tuhých častíc: 20 mg/m3.

Výroba mede a zinku, vrátane IS pecí (Príloha II, kategórie 5 a 6):

13.	Emisný limit pre emisie tuhých častíc: 20 mg/m3.

Výroba olova (Príloha II, kategórie 5 a 6):

14. 	Emisný limit pre emisie tuhých častíc: 10 mg/m3.

Cementársky priemysel  (Príloha II, kategória 7):

15.	Emisný limit pre emisie tuhých častíc: 50 mg/m3.

Sklársky priemysel (Príloha II, kategória 8):

16.	Emisný limit sa vzťahuje na rôzne koncentrácie O2 v spalinách v závislosti od typu pece: vaňové pece: 8%, panvové pece a vaňové denné pece: 13%.
17.	Emisný limit pre emisie olova: 5 mg/m3.

Priemysel výroby chlóru alkalickým procesom (Príloha II, kategória 9):

18.	Emisné limity sa vzťahujú na celkové množstvo ortute vypustenej podnikom do ovzdušia, bez ohľadu na zdroj emsií a sú vyjadrené ako ročná stredná hodnota.
19.	Emisné limity pre existujúce prevádzky na výrobu chlóru musia byť vyhodnotené stranami na stretnutí Výkonného orgánu najneskôr do dvoch rokov odo dňa nadobudnutia platnosti tohto Protokolu.
20.	Emisný limit pre nové prevádzky na výrobu chlóru alkalickým procesom: 0,01 g Hg/Mg Cl2 výrobnej kapacity.

Spaľovanie komunálneho, zdravotníckeho a nebezpečného odpadu (Príloha II, kategórie 10 a 11):

21.	Emisný limit sa vzťahuje na 11% koncentráciu O2 v spalinách.
22.	Emisný limit pre tuhé častice: 

(a)	10 mg/m3 pre spaľovanie nebezpečného a zdravotníckeho odpadu
(b)	25 mg/m3 pre spaľovanie komunálneho odpadu

23.	Emisný limit pre emisie ortuti:

(a)	0,05 mg/m3 pre spaľovanie nebezpečného odpadu
(b)	0,08 mg/m3 pre spaľovanie komunálneho odpadu
(c)	Emisné limity pre emisie obsahujúce ortuť zo zdravotníckeho odpadu musia byť vyhodnotené stranami na stretnutí Výkonného orgánu najneskôr do dvoch rokov odo dňa nadobudnutia platnosti tohto Protokolu.

Príloha VI

OPATRENIA NA KONTROLU VÝROBKOV

1.	Ak nie je v tejto prílohe ustanovené inak, do šiestich mesiacov po dátume nadobudnutia platnosti tohto Protokolu obsah olova v predávanom benzíne pre cestné motorové vozidlá nesmie prekročiť 0,013 g/l. Strany predávajúce bezolovnatý benzín s obsahom olova nižším ako 0,013 g/l sa budú usilovať udržať alebo znížiť túto úroveň.
2.	Každá strana sa bude snažiť o zabezpečenie zmeny paliva s obsahom olova podľa odseku 1 vyššie, čo má vyústiť do celkového zníženia škodlivých vplyvov na ľudské zdravie a životné prostredie.
3.	Ak strana zistí, že obmedzenie obsahu olova v predávanom benzíne podľa vyššie uvedeného odseku 1 by vyústilo do vážnych socio-ekonomických alebo technických problémov alebo by neviedlo k celkovým prínosom v ochrane ľudského zdravia a životného prostredia okrem iného aj kvôli klimatickej situácii danej strany, môže predĺžiť obdobie ustanovené v odseku 1 na obdobie maximálne 10 rokov, počas ktorých môže predávať benzín s obsahom olova neprekračujúcim 0,15 g/l. V takom prípade musí krajina pri uložení svojej ratifikačnej listiny, listiny o prijatí, schválení alebo pristúpení uviesť, že zamýšľa predĺžiť toto časové obdobie a predložiť Výkonnému orgánu písomnú informáciu o dôvodoch k takémuto konaniu.
4.	Strana má dovolené predávať malé množstvá - do 0,5 percent z celkového predaja benzínu - olovnatého benzínu, v ktorom obsah olova neprekračuje 0,15 g/l na použitie v starých cestných motorových vozidlách.
5.	Každá strana musí najneskôr do piatich rokov, alebo do desiatich rokov v prípade krajín s transformujúcou sa ekonomikou, ktoré vyjadria svoj úmysel prijať  desaťročné obdobie, uviesť v deklarácii, uloženej spolu s ratifikačnými listinami, listinami o prijatí, schválení alebo pristúpení, že dosiahne úrovne koncentrácií, ktoré nepresiahnu:

(a)	0,05 percent hmotnostných ortuti v alkalických mangánových batériách pre predĺžené používanie v extrémnych podmienkach (napr. v teplotách pod 0C alebo nad 50C, vystavenie nárazom a pod.)
(b)	0,025 percent hmotnostných ortuti vo všetkých ostatných alkalických mangánových batériách.

Vyššie uvedené limity môžu byť prekročené v nových aplikáciách batériovej technológie, alebo pri použití batérie v novom výrobku, ak sa prijmú rozumné bezpečnostné opatrenia, aby sa zaistilo environmentálne vhodné nakladanie s takouto batériou alebo s výrobkom, z ktorého nie je možné takúto batériu jednoduch vybrať. Gombíkové alkalické mangánové články a batérie zložené z gombíkových článkov budú tiež z tejto povinnosti vyňaté.

Príloha VII 

OPATRENIA PRE NAKLADANIE S VÝROBKAMI

1.	Táto príloha má za cieľ poskytnúť stranám smernice pre opatrenia pre nakladanie s výrobkami.
2.	Strany môžu zvážiť vhodné opatrenia pre nakladanie s výrobkami ako sú uvedené nižšie, ak sú zdôvodnené možným rizikom nepriaznivých vplyvov emisií jedného alebo viacerých ťažkých kovov uvedených v Prílohe I na ľudské zdravie alebo životné prostredie, pričom sa budú brať do úvahy všetky súvisiace riziká alebo prínosy takýchto opatrení, so zreteľom na zabezpečenie toho, že akékoľvek zmeny výrobkov vyústia do celkového zníženia škodlivých vplyvov na ľudské zdravie a životné prostredie:

(a) náhrada výrobkov, obsahujúcich jeden alebo viac ťažkých kovov uvedených v Prílohe I, zámerne k výrobku pridaných, ak jestvuje vhodná alternatíva
(b) minimalizácia alebo náhrada jedného alebo viacerých ťažkých kovov uvedených v Prílohe I, zámerne k výrobku pridaných
(c) zabezpečenie informovanosti o výrobku, vrátanie označovania, aby sa zabezpečilo, že užívatelia sú informovaní o obsahu jedného alebo viacerých ťažkých kovov uvedených v Prílohe I, zámerne k výrobku pridaných a o potrebe bezpečného používania a zneškodňovania odpadu
(d) využitie ekonomických nástrojov alebo dobrovoľných dohôd na zníženie alebo vylúčenie obsahu ťažkých kovov uvedených v Prílohe I vo výrobku
(e) vypracovanie a realizácia programov pre environmentálne vhodný zber, recyklovanie a skládkovanie výrobkov, obsahujúcich jeden z ťažkých kovov uvedených v Prílohe I .

3.	Každý výrobok alebo skupina výrobkov uvedených nižšie, obsahuje jeden z ťažkých kovov uvedených v Prílohe I a je predmetom regulačných alebo dobrovoľných akcií minimálne jednej strany Dohovoru na základe významného podielu na príspevku tohto výrobku k emisiám jedného alebo viacerých ťažkých kovov uvedených v Prílohe I. Avšak zatiaľ nie sú k dispozícii dostatočné informácie  na potvrdenie, že sú významným zdrojom pre všetky strany, aby boli zahrnuté do Prílohy VI. Každá strana je podporovaná posúdiť dostupné informácie a ak je naplnená potreba realizovať preventívne opatrenia, prijať opatrenia, ako sú vyššie uvedené v odseku 2 na jeden alebo viac výrobkov, uvedených nižšie:
(a) ortuť obsahujúce elektrické komponenty, napr. zariadenia, obsahujúce jeden alebo viac kontaktov/senzorov na prevod elektrického prúdu ako relé, termostaty, hladinové spínače, tlakové spínače a ďalšie spínače (prijaté akcie zahŕňajú zákaz väčšiny elektrických komponentov, obsahujúcich ortuť, dobrovoľné programy na náhradu niektorých ortuťových spínačov elektronickými  alebo špeciálnymi spínačmi, dobrovoľné recyklačné programy pre spínače a dobrovoľné recyklačné programy pre termostaty
(b) ortuť obsahjúce meracie zariadenia ako sú teplomery, manometre, barometre, tlakomery, tlakové spínače a tlakové prenášače (prijaté akcie zahŕňajú zákaz ortuť obsahujúcich teplomerov a zákaz meracích prístrojov)
(c) ortuť obsahujúce fluorescentné svietidlá (prijaté akcie zahŕňajú zníženie obsahu ortuti v každom svietidle prostredníctvom dobrovoľných a regulačných programov a dobrovoľných recyklačných programov)
(d) ortuť obsahujúce zubné amalgámy (prijaté akcie zahŕňajú dobrovoľné opatrenia  a zákaz  s výnimkami pre používanie  zubných amalgámov a dobrovoľné programy na podporu zachytávania zubného amalgámu pred jeho únikom do čistiarne odpadových vôd zo zubných zariadení)
(e) oruť obsahujúce pesticídy, vrátane prípravkov na ošetrovanie semien (prijaté akcie zahŕňajú zákazy pre všetky ortuťové pesticídy vrátane prípravkov na ošetrovanie semien a zákaz používania ortuti ako dezinfekčného prípravku)
(f) ortuť obsahujúce farby (prijaté akcie zahŕňajú zákaz na všetky takéto farby, zákaz pre použitie v interiéri a na detské hračky a zákaz ich používania v antivegetatívnych náterových látkach)
(g) ortuť obsahujúce batérie iné ako sú uvedené v Prílohe VI (prijaté akcie zahŕňajú zníženie obsahu ortuti prostredníctvom dobrovoľných a regulačných programov a environmentálnych poplatkov a dobrovoľných recyklačných programov).

PROTOCOL TO THE 1979 CONVENTION ON LONG-RANGE TRANSBOUNDARY AIR POLLUTION ON HEAVY METALS

The Parties, 
    Determined to implement the Convention on Long-range Transboundary Air Pollution, 
    Concerned that emissions of certain heavy metals are transported across national boundaries and may cause damage to ecosystems of environmental and economic importance and may have harmful effects on human health, 
    Considering that combustion and industrial processes are the predominant anthropogenic sources of emissions of heavy metals into the atmosphere, 
    Acknowledging that heavy metals are natural constituents of the Earth's crust and that many heavy metals in certain forms and appropriate concentrations are essential to life, 
    Taking into consideration existing scientific and technical data on the emissions, geochemical processes, atmospheric transport and effects on human health and the environment of heavy metals, as well as on abatement techniques and costs, 
    Aware that techniques and management practices are available to reduce air pollution caused by the emissions of heavy metals, 
    Recognizing that countries in the region of the United Nations Economic Commission for Europe (UNECE) have different economic conditions, and that in certain countries the economies are in transition, 
    Resolved to take measures to anticipate, prevent or minimize emissions of certain heavy metals and their related compounds, taking into account the application of the precautionary approach, as set forth in principle 15 of the Rio Declaration on Environment and Development, 
    Reaffirming that States have, in accordance with the Charter of the United Nations and the principles of international law, the sovereign right to exploit their own resources pursuant to their own environmental and development policies, and the responsibility to ensure that activities within their jurisdiction or control do not cause damage to the environment of other States or of areas beyond the limits of national jurisdiction, 
    Mindful that measures to control emissions of heavy metals would also contribute to the protection of the environment and human health in areas outside the UNECE region, including the Arctic and international waters, 
    Noting that abating the emissions of specific heavy metals may provide additional benefits for the abatement of emissions of other pollutants, 
    Aware that further and more effective action to control and reduce emissions of certain heavy metals may be needed and that, for example, effects-based studies may provide a basis for further action, 
   Noting the important contribution of the private and non-governmental sectors to knowledge of the effects associated with heavy metals, available alternatives and abatement techniques, and their role in assisting in the reduction of emissions of heavy metals, 
   Bearing in mind the activities related to the control of heavy metals at the national level and in international forums, 
    Have agreed as follows: 
  
Article 1 
DEFINITIONS 
 For the purposes of the present Protocol, 
1. "Convention" means the Convention on Long-range Transboundary Air Pollution, adopted in Geneva on 13 November 1979; 
2. "EMEP" means the Cooperative Programme for Monitoring and Evaluation of Long-range Transmission of Air Pollutants in Europe; 
3. "Executive Body" means the Executive Body for the Convention constituted under article 10, paragraph 1, of the Convention; 
4. "Commission" means the United Nations Economic Commission for Europe; 
5. "Parties" means, unless the context otherwise requires, the Parties to the present Protocol; 
6. "Geographical scope of EMEP" means the area defined in article 1, paragraph 4, of the Protocol to the 1979 Convention on Long-range Transboundary Air Pollution on Long-term Financing of the Cooperative Programme for Monitoring and Evaluation of the Long-range Transmission of Air Pollutants in Europe (EMEP), adopted in Geneva on 28 September 1984; 
7. "Heavy metals" means those metals or, in some cases, metalloids which are stable and have a density greater than 4.5 g/cm3 and their compounds; 
8. "Emission" means a release from a point or diffuse source into the atmosphere; 
9. "Stationary source" means any fixed building, structure, facility, installation, or equipment that emits or may emit a heavy metal listed in annex I directly or indirectly into the atmosphere; 
10. "New stationary source" means any stationary source of which the construction or substantial modification is commenced after the expiry of two years from the date of entry into force of: (i) this Protocol; or (ii) an amendment to annex I or II, where the stationary source becomes subject to the provisions of this Protocol only by virtue of that amendment.  It shall be a matter for the competent national authorities to decide whether a modification is substantial or not, taking into account such factors as the environmental benefits of the modification; 
11. "Major stationary source category" means any stationary source category that is listed in annex II and that contributes at least one per cent to a Party's total emissions from stationary sources of a heavy metal listed in annex I for the reference year specified in accordance with annex I. 
 
Article 2 
 OBJECTIVE 
    The objective of the present Protocol is to control emissions of heavy metals caused by anthropogenic activities that are subject to long-range transboundary atmospheric transport and are likely to have significant adverse effects on human health or the environment, in accordance with the provisions of the following articles. 

Article 3 
BASIC OBLIGATIONS 
1. Each Party shall reduce its total annual emissions into the atmosphere of each of the heavy metals listed in annex I from the level of the emission in the reference year set in accordance with that annex by taking effective measures, appropriate to its particular circumstances. 
2. Each Party shall, no later than the timescales specified in annex IV, apply: 
        (a) The best available techniques, taking into consideration annex III, to each new stationary source within a major stationary source category for which annex III identifies best available techniques; 
        (b) The limit values specified in annex V to each new stationary source within a major stationary source category.  A Party may, as an alternative, apply different emission reduction strategies that achieve equivalent overall emission levels; 
        (c) The best available techniques, taking into consideration annex III, to each existing stationary source within a major stationary source category for which annex III identifies best available techniques.  A Party may, as an alternative, apply different emission reduction strategies that achieve equivalent overall emission reductions; 
        (d) The limit values specified in annex V to each existing stationary source within a major stationary source category, insofar as this is technically and economically feasible.  A Party may, as an alternative, apply different emission reduction strategies that achieve equivalent overall emission reductions. 
3. Each Party shall apply product control measures in accordance with the conditions and timescales specified in annex VI. 
4. Each Party should consider applying additional product management measures, taking into consideration annex VII. 
5. Each Party shall develop and maintain emission inventories for the heavy metals listed in annex I, for those Parties within the geographical scope of EMEP, using as a minimum the methodologies specified by the Steering Body of EMEP, and, for those Parties outside the geographical scope of EMEP, using as guidance the methodologies developed through the work plan of the Executive Body. 
6. A Party that, after applying paragraphs 2 and 3 above, cannot achieve the requirements of paragraph 1 above for a heavy metal listed in annex I, shall be exempted from its obligations in paragraph 1 above for that heavy metal. 
7. Any Party whose total land area is greater than 6,000,000 km2 shall be exempted from its obligations in paragraphs 2 (b), (c), and (d) above, if it can demonstrate that, no later than eight years after the date of entry into force of the present Protocol, it will have reduced its total annual emissions of each of the heavy metals listed in annex I from the source categories specified in annex II by at least 50 per cent from the level of emissions from these categories in the reference year specified in accordance with annex I.   A Party that intends to act in accordance with this paragraph shall so specify upon signature of, or accession to, the present Protocol. 

Article 4 
 EXCHANGE OF INFORMATION AND TECHNOLOGY 
1. The Parties shall, in a manner consistent with their laws, regulations and practices, facilitate the exchange of technologies and techniques designed to reduce emissions of heavy metals, including but not limited to exchanges that encourage the development of product management measures and the application of best available techniques, in particular by promoting: 
        (a)  The commercial exchange of available technology; 
        (b)  Direct industrial contacts and cooperation, including joint ventures; 
        (c)  The exchange of information and experience; and 
        (d)  The provision of technical assistance. 
2. In promoting the activities specified in paragraph 1 above, the Parties shall create favourable conditions by facilitating contacts and cooperation among appropriate organizations and individuals in the private and public sectors that are capable of providing technology, design and engineering services, equipment or finance. 

Article 5 
 STRATEGIES, POLICIES, PROGRAMMES AND MEASURES 
1. Each Party shall develop, without undue delay, strategies, policies and programmes to discharge its obligations under the present Protocol. 
2.  A Party may, in addition: 
        (a) Apply economic instruments to encourage the adoption of cost-effective approaches to the reduction of heavy metal emissions; 
        (b) Develop government/industry covenants and voluntary agreements; 
        (c) Encourage the more efficient use of resources and raw materials; 
        (d) Encourage the use of less polluting energy sources; 
        (e) Take measures to develop and introduce less polluting transport systems; 
        (f) Take measures to phase out certain heavy metal emitting processes where substitute processes are available on an industrial scale; 
        (g) Take measures to develop and employ cleaner processes for the prevention and control of pollution. 
3. The Parties may take more stringent measures than those required by the present Protocol. 

  
Article 6 
 RESEARCH, DEVELOPMENT AND MONITORING 
     The Parties shall encourage research, development, monitoring and cooperation, primarily focusing on the heavy metals listed in annex I, related, but not limited, to: 
         (a)  Emissions, long-range transport and deposition levels and their modelling, existing levels in the biotic and abiotic environment, the formulation of procedures for harmonizing relevant methodologies; 
         (b)  Pollutant pathways and inventories in representative ecosystems; 
        (c)  Relevant effects on human health and the environment, including quantification of those effects; 
        (d)  Best available techniques and practices and emission control techniques currently employed by the Parties or under development; 
        (e)  Collection, recycling and, if necessary, disposal of products or wastes containing one or more heavy metals; 
        (f) Methodologies permitting consideration of socio-economic factors in the evaluation of alternative control strategies; 
        (g)  An effects-based approach which integrates appropriate information, including information obtained under subparagraphs (a) to (f) above, on measured or modelled environmental levels, pathways, and effects on human health and the environment, for the purpose of formulating future optimized control strategies which also take into account economic and technological factors; 
        (h) Alternatives to the use of heavy metals in products listed in annexes VI and VII; 
        (i) Gathering information on levels of heavy metals in certain products, on the potential for emissions of those metals to occur during the manufacture, processing, distribution in commerce, use, and disposal of the product, and on techniques to reduce such emissions. 

  
Article 7 
 REPORTING 
1. Subject to its laws governing the confidentiality of commercial information: 
        (a) Each Party shall report, through the Executive Secretary of the Commission, to the Executive Body, on a periodic basis as determined by the Parties meeting within the Executive Body, information on the measures that it has taken to implement the present Protocol; 
        (b) Each Party within the geographical scope of EMEP shall report, through the Executive Secretary of the Commission, to EMEP, on a periodic basis to be determined by the Steering Body of EMEP and approved by the Parties at a session of the Executive Body, information on the levels of emissions of the heavy metals listed in annex I, using as a minimum the methodologies and the temporal and spatial resolution specified by the Steering Body of EMEP.  Parties in areas outside the geographical scope of EMEP shall make available similar information to the Executive Body if requested to do so.   In addition, each Party shall, as appropriate, collect and report relevant information relating to its emissions of other heavy metals, taking into account the guidance on the methodologies and the temporal and spatial resolution of the Steering Body of EMEP and the Executive Body. 
2. The information to be reported in accordance with paragraph 1 (a) above shall be in conformity with a decision regarding format and content to be adopted by the Parties at a session of the Executive Body.  The terms of this decision shall be reviewed as necessary to identify any additional elements regarding the format or the content of the information that is to be included in the reports. 
3. In good time before each annual session of the Executive Body, EMEP shall provide information on the long-range transport and deposition of heavy metals. 

  

Article 8 
CALCULATIONS 
     EMEP shall, using appropriate models and measurements and in good time before each annual session of the Executive Body, provide to the Executive Body calculations of transboundary fluxes and depositions of heavy metals within the geographical scope of EMEP.  In areas outside the geographical scope of EMEP, models appropriate to the particular circumstances of Parties to the Convention shall be used. 

  
Article 9 
 COMPLIANCE 
    Compliance by each Party with its obligations under the present Protocol shall be reviewed regularly.  The Implementation Committee established by decision 1997/2 of the Executive Body as its fifteenth session shall carry out such reviews and report to the Parties meeting within the Executive Body in accordance with the terms of the annex to that decision, including any amendments thereto. 

  
Article 10 
 REVIEWS BY THE PARTIES AT SESSIONS OF THE EXECUTIVE BODY 
1. The Parties shall, at sessions of the Executive Body, pursuant to article 10, paragraph 2 (a), of the Convention, review the information supplied by the Parties, EMEP and other subsidiary bodies and the reports of the Implementation Committee referred to in article 9 of the present Protocol. 
2. The Parties shall, at sessions of the Executive Body, keep under review the progress made towards meeting the obligations set out in the present Protocol. 
3. The Parties shall, at sessions of the Executive Body, review the sufficiency and effectiveness of the obligations set out in the present Protocol. 
        (a) Such reviews will take into account the best available scientific information on the effects of the deposition of heavy metals, assessments of technological developments, and changing economic conditions; 
        (b) Such reviews will, in the light of the research, development, monitoring and cooperation undertaken under the present Protocol: 
                (i) Evaluate progress towards meeting the objective of the present Protocol; 
                (ii) Evaluate whether additional emission reductions beyond the levels required by this Protocol are warranted to reduce further the adverse effects on human health or the environment; and 
                (iii) Take into account the extent to which a satisfactory basis exists for the application of an effects-based approach; 
         (c) The procedures, methods and timing for such reviews shall be specified by the Parties at a session of the Executive Body 
. 
4. The Parties shall, based on the conclusion of the reviews referred to in paragraph 3 above and as soon as practicable after completion of the review, develop a work plan on further steps to reduce emissions into the atmosphere of the heavy metals listed in annex I. 

  
Article 11 
 SETTLEMENT OF DISPUTES 
1. In the event of a dispute between any two or more Parties concerning the interpretation or application of the present Protocol, the Parties concerned shall seek a settlement of the dispute through negotiation or any other peaceful means of their own choice.  The parties to the dispute shall inform the Executive Body of their dispute. 
2. When ratifying, accepting, approving or acceding to the present Protocol, or at any time thereafter, a Party which is not a regional economic integration organization may declare in a written instrument submitted to the Depositary that, in respect of any dispute concerning the interpretation or application of the Protocol, it recognizes one or both of the following means of dispute settlement as compulsory ipso facto and without special agreement, in relation to any Party accepting the same obligation: 
        (a) Submission of the dispute to the International Court of Justice; 
        (b) Arbitration in accordance with procedures to be adopted by the Parties at a session of the Executive Body, as soon as practicable, in an annex on arbitration. 
A Party which is a regional economic integration organization may make a declaration with like effect in relation to arbitration in accordance with the procedures referred to in subparagraph (b) above. 
3. A declaration made under paragraph 2 above shall remain in force until it expires in accordance with its terms or until three months after written notice of its revocation has been deposited with the Depositary. 
4.  A new declaration, a notice of revocation or the expiry of a declaration shall not in any way affect proceedings pending before the International Court of Justice or the arbitral tribunal, unless the parties to the dispute agree otherwise. 
5.  Except in a case where the parties to a dispute have accepted the same means of dispute settlement under paragraph 2, if after twelve months following notification by one Party to another that a dispute exists between them, the Parties concerned have not been able to settle their dispute through the means mentioned in paragraph 1 above, the dispute shall be submitted, at the request of any of the parties to the dispute, to conciliation. 
6.  For the purpose of paragraph 5, a conciliation commission shall be created.   The commission shall be composed of equal numbers of members appointed by each Party concerned or, where the Parties in conciliation share the same interest, by the group sharing that interest, and a chairman chosen jointly by the members so appointed.   The commission shall render a recommendatory award, which the Parties shall consider in good faith. 

  
Article 12 
 ANNEXES 
    The annexes to the present Protocol shall form an integral part of the Protocol. Annexes III and VII are recommendatory in character. 

  
Article 13 
AMENDMENTS TO THE PROTOCOL 
1. Any Party may propose amendments to the present Protocol. 
2. Proposed amendments shall be submitted in writing to the Executive Secretary of the Commission, who shall communicate them to all Parties.  The Parties meeting within the Executive Body shall discuss the proposed amendments at its next session, provided that the proposals have been circulated by the Executive Secretary to the Parties at least ninety days in advance. 
3. Amendments to the present Protocol and to annexes I, II, IV, V and VI shall be adopted by consensus of the Parties present at a session of the Executive Body, and shall enter into force for the Parties which have accepted them on the ninetieth day after the date on which two thirds of the Parties have deposited with the Depositary their instruments of acceptance thereof.  Amendments shall enter into force for any other Party on the ninetieth day after the date on which that Party has deposited its instrument of acceptance thereof. 
4. Amendments to annexes III and VII shall be adopted by consensus of the Parties present at a session of the Executive Body.   On the expiry of ninety days from the date of its communication to all Parties by the Executive Secretary of the Commission, an amendment to any such annex shall become effective for those Parties which have not submitted to the Depositary a notification in accordance with the provisions of paragraph 5 below, provided that at least sixteen Parties have not submitted such a notification. 
5. Any Party that is unable to approve an amendment to annex III or VII shall so notify the Depositary in writing within ninety days from the date of the communication of its adoption.  The Depositary shall without delay notify all Parties of any such notification received.  A Party may at any time substitute an acceptance for its previous notification and, upon deposit of an instrument of acceptance with the Depositary, the amendment to such an annex shall become effective for that Party. 
6. In the case of a proposal to amend annex I, VI or VII by adding a heavy metal, a product control measure or a product or product group to the present Protocol: 
         (a) The proposer shall provide the Executive Body with the information specified in Executive Body decision 1998/1, including any amendments thereto; and 
         (b) The Parties shall evaluate the proposal in accordance with the procedures set forth in Executive Body decision 1998/1, including any amendments thereto. 
7. Any decision to amend Executive Body decision 1998/1 shall be taken by consensus of the Parties meeting within the Executive Body and shall take effect sixty days after the date of adoption. 

  Article 14 
SIGNATURE
1. The present Protocol shall be open for signature at Aarhus (Denmark) from 24 to 25 June 1998, then at United Nations Headquarters in New York until 21 December 1998 by States members of the Commission as well as States having consultative status with the Commission pursuant to paragraph 8 of Economic and Social Council resolution 36 (IV) of 28 March 1947, and by regional economic integration organizations, constituted by sovereign States members of the Commission, which have competence in respect of the negotiation, conclusion and application of international agreements in matters covered by the Protocol, provided that the States and organizations concerned are Parties to the Convention. 
2. In matters within their competence, such regional economic integration organizations shall, on their own behalf, exercise the rights and fulfil the responsibilities which the present Protocol attributes to their member States.  In such cases, the member States of these organizations shall not be entitled to exercise such rights individually. 

  
Article 15 
RATIFICATION, ACCEPTANCE, APPROVAL AND ACCESSION 
1. The present Protocol shall be subject to ratification, acceptance or approval by Signatories. 
2. The present Protocol shall be open for accession as from 21 December 1998 by the States and organizations that meet the requirements of article 14, paragraph 1. 

Article 16 
 DEPOSITARY
    The instruments of ratification, acceptance, approval or accession shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations, who will perform the functions of Depositary. 

Article 17 
 ENTRY INTO FORCE 
1. The present Protocol shall enter into force on the ninetieth day following the date on which the sixteenth instrument of ratification, acceptance, approval or accession has been deposited with the Depositary. 
2. For each State and organization referred to in article 14, paragraph 1, which ratifies, accepts or approves the present Protocol or accedes thereto after the deposit of the sixteenth instrument of ratification, acceptance, approval or accession, the Protocol shall enter into force on the ninetieth day following the date of deposit by such Party of its instrument of ratification, acceptance, approval or accession. 
     
Article 18 
WITHDRAWAL 
    At any time after five years from the date on which the present Protocol has come into force with respect to a Party, that Party may withdraw from it by giving written notification to the Depositary.  Any such withdrawal shall take effect on the ninetieth day following the date of its receipt by the Depositary, or on such later date as may be specified in the notification of the withdrawal. 

Article 19 
 AUTHENTIC TEXTS 
    The original of the present Protocol, of which the English, French and Russian texts are equally authentic, shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations. 
    IN WITNESS WHEREOF the undersigned, being duly authorized thereto, have signed the present Protocol. 
    DONE at Aarhus (Denmark), this twenty-fourth day of June, one thousand nine hundred and ninety-eight. 

ANNEX I    
HEAVY METALS REFERRED TO IN ARTICLE 3, PARAGRAPH 1,AND THE REFERENCE YEAR FOR THE OBLIGATION 
   
Heavy metal 	Reference year 	
Cadmium (Cd)	1990; or an alternative year from 1985 to 1995 inclusive, specified by a Party upon ratification, acceptance, approval or accession.	
Lead (Pb)	1990; or an alternative year from 1985 to 1995 inclusive, specified by a Party upon ratification, acceptance, approval or accession.	
Mercury (Hg)	1990; or an alternative year from 1985 to 1995 inclusive, specified by a Party upon ratification, acceptance, approval or accession.	

ANNEX II 
STATIONARY SOURCE CATEGORIES 
I.     INTRODUCTION 
1.     Installations or parts of installations for research, development and the testing of new products and processes are not covered by this annex. 
2.     The threshold values given below generally refer to production capacities or output.  Where one operator carries out several activities falling under the same subheading at the same installation or the same site, the capacities of such activities are added together. 
II.     LIST OF CATEGORIES 
   
Category 	Description of the category 	
1  	Combustion installations with a net rated thermal input exceeding 50 MW	
2  	Metal ore (including sulphide ore) or concentrate roasting or sintering installations with a capacity exceeding 150 tonnes of sinter per day for ferrous ore or concentrate, and 30 tonnes of sinter per day for the roasting of copper, lead or zinc, or any gold and mercury ore treatment.	
3  	Installations for the production of pig-iron or steel (primary or secondary fusion, including electric arc furnaces) including continuous casting, with a capacity exceeding 2.5 tonnes per hour.	
4  	Ferrous metal foundries with a production capacity exceeding 20 tonnes per day.	
5  	Installations for the production of copper, lead and zinc from ore, concentrates or secondary raw materials by metallurgical processes with a capacity exceeding 30 tonnes of metal per day for primary installations and 15 tonnes of metal per day for secondary installations, or for any primary production of mercury.	
6  	Installations for the smelting (refining, foundry casting, etc.), including the alloying, of copper, lead and zinc, including recovered products, with a melting capacity exceeding 4 tonnes per day for lead or 20 tonnes per day for copper and zinc.	
7  	Installations for the production of cement clinker in rotary kilns with a production capacity exceeding 500 tonnes per day or in other furnaces with a production capacity exceeding 50 tonnes per day.	
8  	Installations for the manufacture of glass using lead in the process with a melting capacity exceeding 20 tonnes per day.	
9  	Installations for chlor-alkali production by electrolysis using the mercury cell process.	
10  	Installations for the incineration of hazardous or medical waste with a capacity exceeding 1 tonne per hour, or for the co-incineration of hazardous or medical waste specified in accordance with national legislation.	
11  	Installations for the incineration of municipal waste with a capacity exceeding 3 tonnes per hour, or for the co-incineration of municipal waste specified in accordance with national legislation.	

ANNEX III
BEST AVAILABLE TECHNIQUES FOR CONTROLLING EMISSIONS OF HEAVY METALS AND THEIR COMPOUNDS FROM THE SOURCE CATEGORIES LISTED IN ANNEX II 
I. INTRODUCTION 
1. This annex aims to provide Parties with guidance on identifying best available techniques for stationary sources to enable them to meet the obligations of the Protocol. 
2. "Best available techniques" (BAT) means the most effective and advanced stage in the development of activities and their methods of operation which indicate the practical suitability of particular techniques for providing in principle the basis for emission limit values designed to prevent and, where that is not practicable, generally to reduce emissions and their impact on the environment as a whole: 
     - ‘Techniques' includes both the technology used and the way in which the installation is designed, built, maintained, operated and decommissioned; 
     - ‘Available' techniques means those developed on a scale which allows implementation in the relevant industrial sector, under economically and technically viable conditions, taking into consideration the costs and advantages, whether or not the techniques are used or produced inside the territory of the Party in question, as long as they are reasonably accessible to the operator; 
    - ‘Best' means most effective in achieving a high general level of protection of the environment as a whole. 
In determining the best available techniques, special consideration should be given, generally or in specific cases, to the factors below, bearing in mind the likely costs and benefits of a measure and the principles of precaution and prevention: 
     - The use of low-waste technology; 
     - The use of less hazardous substances; 
     - The furthering of recovery and recycling of substances generated and used in the process and of waste; 
     - Comparable processes, facilities or methods of operation which have been tried with success on an industrial scale; 
     - Technological advances and changes in scientific knowledge and understanding; 
     - The nature, effects and volume of the emissions concerned; 
     - The commissioning dates for new or existing installations; 
     - The time needed to introduce the best available technique; 
     - The consumption and nature of raw materials (including water) used in the process and its energy efficiency; 
     - The need to prevent or reduce to a minimum the overall impact of the emissions on the environment and the risks to it; 
    - The need to prevent accidents and to minimize their consequences for the environment. 
The concept of best available techniques is not aimed at the prescription of any specific technique or technology, but at taking into account the technical characteristics of the installation concerned, its geographical location and the local environmental conditions. 
3. The information regarding emission control performance and costs is based on official documentation of the Executive Body and its subsidiary bodies, in particular documents received and reviewed by the Task Force on Heavy Metal Emissions and the Ad Hoc Preparatory Working Group on Heavy Metals. Furthermore, other international information on best available techniques for emission control has been taken into consideration (e.g. the European Community's technical notes on BAT, the PARCOM recommendations for BAT, and information provided directly by experts). 
4. Experience with new products and new plants incorporating low-emission techniques, as well as with the retrofitting of existing plants, is growing continuously; this annex may, therefore, need amending and updating. 
5. The annex lists a number of measures spanning a range of costs and efficiencies.  The choice of measures for any particular case will depend on, and may be limited by, a number of factors, such as economic circumstances, technological infrastructure, any existing emission control device, safety, energy consumption and whether the source is a new or existing one. 
6. This annex takes into account the emissions of cadmium, lead and mercury and their compounds, in solid (particle-bound) and/or gaseous form.  Speciation of these compounds is

ANNEX III     
BEST AVAILABLE TECHNIQUES FOR CONTROLLING EMISSIONS OF HEAVY METALS AND THEIR COMPOUNDS FROM THE SOURCE CATEGORIES LISTED IN ANNEX II 
I. INTRODUCTION 
1. This annex aims to provide Parties with guidance on identifying best available techniques for stationary sources to enable them to meet the obligations of the Protocol. 
2. "Best available techniques" (BAT) means the most effective and advanced stage in the development of activities and their methods of operation which indicate the practical suitability of particular techniques for providing in principle the basis for emission limit values designed to prevent and, where that is not practicable, generally to reduce emissions and their impact on the environment as a whole: 
     - ‘Techniques' includes both the technology used and the way in which the installation is designed, built, maintained, operated and decommissioned; 
     - ‘Available' techniques means those developed on a scale which allows implementation in the relevant industrial sector, under economically and technically viable conditions, taking into consideration the costs and advantages, whether or not the techniques are used or produced inside the territory of the Party in question, as long as they are reasonably accessible to the operator; 
    - ‘Best' means most effective in achieving a high general level of protection of the environment as a whole. 
In determining the best available techniques, special consideration should be given, generally or in specific cases, to the factors below, bearing in mind the likely costs and benefits of a measure and the principles of precaution and prevention: 
     - The use of low-waste technology; 
     - The use of less hazardous substances; 
     - The furthering of recovery and recycling of substances generated and used in the process and of waste; 
     - Comparable processes, facilities or methods of operation which have been tried with success on an industrial scale; 
     - Technological advances and changes in scientific knowledge and understanding; 
     - The nature, effects and volume of the emissions concerned; 
     - The commissioning dates for new or existing installations; 
     - The time needed to introduce the best available technique; 
     - The consumption and nature of raw materials (including water) used in the process and its energy efficiency; 
     - The need to prevent or reduce to a minimum the overall impact of the emissions on the environment and the risks to it; 
    - The need to prevent accidents and to minimize their consequences for the environment. 
The concept of best available techniques is not aimed at the prescription of any specific technique or technology, but at taking into account the technical characteristics of the installation concerned, its geographical location and the local environmental conditions. 
3. The information regarding emission control performance and costs is based on official documentation of the Executive Body and its subsidiary bodies, in particular documents received and reviewed by the Task Force on Heavy Metal Emissions and the Ad Hoc Preparatory Working Group on Heavy Metals. Furthermore, other international information on best available techniques for emission control has been taken into consideration (e.g. the European Community's technical notes on BAT, the PARCOM recommendations for BAT, and information provided directly by experts). 
4. Experience with new products and new plants incorporating low-emission techniques, as well as with the retrofitting of existing plants, is growing continuously; this annex may, therefore, need amending and updating. 
5. The annex lists a number of measures spanning a range of costs and efficiencies.  The choice of measures for any particular case will depend on, and may be limited by, a number of factors, such as economic circumstances, technological infrastructure, any existing emission control device, safety, energy consumption and whether the source is a new or existing one. 
6. This annex takes into account the emissions of cadmium, lead and mercury and their compounds, in solid (particle-bound) and/or gaseous form.  Speciation of these compounds is

ANNEX V
LIMIT VALUES FOR CONTROLLING EMISSIONS FROM MAJOR STATIONARY SOURCES   I. INTRODUCTION 
1. Two types of limit value are important for heavy metal emission control: 
         - Values for specific heavy metals or groups of heavy metals; and 
         - Values for emissions of particulate matter in general. 
2. In principle, limit values for particulate matter cannot replace specific limit values for cadmium, lead and mercury, because the quantity of metals associated with particulate emissions differs from one process to another. However, compliance with these limits contributes significantly to reducing heavy metal emissions in general.  Moreover, monitoring particulate emissions is generally less expensive than monitoring individual species and continuous monitoring of individual heavy metals is in general not feasible.  Therefore, particulate limit values are of great practical importance and are also laid down in this annex in most cases to complement or replace specific limit values for cadmium or lead or mercury. 
3. Limit values, expressed as mg/m3, refer to standard conditions (volume at 273.15 K, 101.3 kPa, dry gas) and are calculated as an average value of one-hour measurements, covering several hours of operation, as a rule 24 hours.  Periods of start-up and shutdown should be excluded.  The averaging time may be extended when required to achieve sufficiently precise monitoring results.  With regard to the oxygen content of the waste gas, the values given for selected major stationary sources shall apply.  Any dilution for the purpose of lowering concentrations of pollutants in waste gases is forbidden.  Limit values for heavy metals include the solid, gaseous and vapour form of the metal and its compounds, expressed as the metal.  Whenever limit values for total emissions are given, expressed as g/unit of production or capacity respectively, they refer to the sum of stack and fugitive emissions, calculated as an annual value. 
4. In cases in which an exceeding of given limit values cannot be excluded, either emissions or a performance parameter that indicates whether a control device is being properly operated and maintained shall be monitored.  Monitoring of either emissions or performance indicators should take place continuously if the emitted mass flow of particulates is above 10 kg/h.  If emissions are monitored, the concentrations of air pollutants in gas-carrying ducts have to be measured in a representative fashion.  If particulate matter is monitored discontinuously, the concentrations should be measured at regular intervals, taking at least three independent readings per check.  Sampling and analysis of all pollutants as well as reference measurement methods to calibrate automated measurement systems shall be carried out according to the standards laid down by the Comité européen de normalisation (CEN) or the International Organization for Standardization (ISO).  While awaiting the development of the CEN or ISO standards, national standards shall apply.  National standards can also be used if they provide equivalent results to CEN or ISO standards. 
5. In the case of continuous monitoring, compliance with the limit values is achieved if none of the calculated average 24-hour emission concentrations exceeds the limit value or if the 24-hour average of the monitored parameter does not exceed the correlated value of that parameter that was established during a performance test when the control device was being properly operated and maintained.  In the case of discontinuous emission monitoring, compliance is achieved if the average reading per check does not exceed the value of the limit.  Compliance with each of the limit values expressed as total emissions per unit of production or total annual emissions is achieved if the monitored value is not exceeded, as described above. 
II. SPECIFIC LIMIT VALUES FOR SELECTED MAJOR STATIONARY SOURCES 
Combustion of fossil fuels (annex II, category 1): 
6. Limit values refer to 6% O2 in flue gas for solid fuels and to 3%  O2 for liquid fuels. 
7. Limit value for particulate emissions for solid and liquid fuels:   50 mg/m3. 
Sinter plants (annex II, category 2): 
8. Limit value for particulate emissions: 50 mg/m3. 
Pellet plants (annex II, category 2): 
9. Limit value for particulate emissions: 
         (a) Grinding, drying: 25 mg/m3; and 
         (b) Pelletizing: 25 mg/m3; or 
10. Limit value for total particulate emissions: 40 g/Mg of pellets produced. 
Blast furnaces (annex II, category 3): 
11. Limit value for particulate emissions: 50 mg/m3. 
Electric arc furnaces (annex II, category 3): 
12. Limit value for particulate emissions: 20 mg/m3. 
Production of copper and zinc, including Imperial Smelting furnaces (annex II, categories 5 and 6): 
13. Limit value for particulate emissions: 20 mg/m3. 
Production of lead (annex II, categories 5 and 6): 
14. Limit value for particulate emissions: 10 mg/m3. 

ANNEX VI   
PRODUCT CONTROL MEASURES 
1. Except as otherwise provided in this annex, no later than six months after the date of entry into force of the present Protocol, the lead content of marketed petrol intended for on-road vehicles shall not exceed 0.013 g/l.  Parties marketing unleaded petrol with a lead content lower than 0.013 g/l shall endeavour to maintain or lower that level. 
2. Each Party shall endeavour to ensure that the change to fuels with a lead content as specified in paragraph 1 above results in an overall reduction in the harmful effects on human health and the environment. 
3. Where a State determines that limiting the lead content of marketed petrol in accordance with paragraph 1 above would result in severe socio-economic or technical problems for it or would not lead to overall environmental or health benefits because of, inter alia, its climate situation, it may extend the time period given in that paragraph to a period of up to 10 years, during which it may market leaded petrol with a lead content not exceeding 0.15 g/l.  In such a case, the State shall specify, in a declaration to be deposited together with its instrument of ratification, acceptance, approval or accession, that it intends to extend the time period and present to the Executive Body in writing information on the reasons for this. 
4. A Party is permitted to market small quantities, up to 0.5 per cent of its total petrol sales, of leaded petrol with a lead content not exceeding 0.15 g/l to be used by old on-road vehicles. 
5. Each Party shall, no later than five years, or ten years for countries with economies in transition that state their intention to adopt a ten-year period in a declaration to be deposited with their instrument of ratification, acceptance, approval or accession, after the date of entry into force of this Protocol, achieve concentration levels which do not exceed: 
         (a) 0.05 per cent of mercury by weight in alkaline manganese batteries for prolonged use in extreme conditions (e.g. temperature below 0° C or above 50° C, exposed to shocks); and 
         (b) 0.025 per cent of mercury by weight in all other alkaline manganese batteries. 
The above limits may be exceeded for a new application of a battery technology, or use of a battery in a new product, if reasonable safeguards are taken to ensure that the resulting battery or product without an easily removable battery will be disposed of in an environmentally sound manner.  Alkaline manganese button cells and batteries composed of button cells shall also be exempted from this obligation. 

ANNEX VII  PRODUCT MANAGEMENT MEASURES
1. This annex aims to provide guidance to Parties on product management measures. 
2. The Parties may consider appropriate product management measures such as those listed below, where warranted as a result of the potential risk of adverse effects on human health or the environment from emissions of one or more of the heavy metals listed in annex I, taking into account all relevant risks and benefits of such measures, with a view to ensuring that any changes to products result in an overall reduction of harmful effects on human health and the environment: 
 (a) The substitution of products containing one or more intentionally added heavy metals listed in annex I, if a suitable alternative exists; 
 (b) The minimization or substitution in products of one or more intentionally added heavy metals listed in annex I; 
 (c) The provision of product information including labelling to ensure that users are informed of the content of one or more intentionally added heavy metals listed in annex I and of the need for safe use and waste handling; 
 (d) The use of economic incentives or voluntary agreements to reduce or eliminate the content in products of the heavy metals listed in annex I; and 
 (e) The development and implementation of programmes for the collection, recycling or disposal of products containing one of the heavy metals in annex I in an environmentally sound manner. 
3. Each product or product group listed below contains one or more of the heavy metals listed in annex I and is the subject of  regulatory or voluntary action by at least one Party to the Convention based for a significant part on the contribution of that product to emissions of one or more of the heavy metals in annex I.  However, sufficient information is not yet available to confirm that they are a significant source for all Parties, thereby warranting inclusion in annex VI.  Each Party is encouraged to consider available information and, where satisfied of the need to take precautionary measures, to apply product management measures such as those listed in paragraph 2 above to one or more of the products listed below: 
         (a) Mercury-containing electrical components, i.e. devices that contain one or several contacts/sensors for the transfer of electrical current such as relays, thermostats, level switches, pressure switches and other switches (actions taken include a ban on most mercury-containing electrical components; voluntary programmes to replace some mercury switches with electronic or special switches; voluntary recycling programmes for switches; and voluntary recycling programmes for thermostats); 
         (b) Mercury-containing measuring devices such as thermometers, manometers, barometers, pressure gauges, pressure switches and pressure transmitters (actions taken include a ban on mercury-containing thermometers and ban on measuring instruments); 
         (c) Mercury-containing fluorescent lamps (actions taken include reductions in mercury content per lamp through both voluntary and regulatory programmes and voluntary recycling programmes); 
         (d) Mercury-containing dental amalgam (actions taken include voluntary measures and a ban with exemptions on the use of dental amalgams and voluntary programmes to promote capture of dental amalgam before release to water treatment plants from dental surgeries); 
         (e) Mercury-containing pesticides including seed dressing (actions taken include bans on all mercury pesticides including seed treatments and a ban on mercury use as a disinfectant); 
         (f) Mercury-containing paint (actions taken include bans on all such paints, bans on such paints for interior use and use on children's toys; and bans on use in antifouling paints); and 
         (g) Mercury-containing batteries other than those covered in annex VI (actions taken include reductions in mercury content through both voluntary and regulatory programmes and environmental charges and voluntary recycling programmes)