Dôvodová správa

A.	Všeobecná časť 

  Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky predkladá do legislatívneho procesu  návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 323/1992 Zb.        o notároch a notárskej činnosti (Notársky poriadok) v znení neskorších predpisov, zákon         č. 586/2003 Z. z. o advokácii v znení neskorších predpisov a zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 162/1995 Z. z. o katastri nehnuteľností a o zápise vlastníckych a iných práv          k nehnuteľnostiam (katastrálny zákon) v znení neskorších predpisov.
Návrh zákona sa predkladá ako iniciatívny materiál Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky. 
Cieľom navrhovanej úpravy je vytvoriť možnosť vybrať si bezpečný, jednoduchý             a rýchly prevod nehnuteľnosti cez poisteného právnika pri zachovaní vkladového systému cez existujúce katastrálne úrady.
Navrhovaná právna úprava sa snaží aspoň minimalizovať nedostatok materiálnej publicity katastra nehnuteľností, t.j., že v údaje katastra nie je možné stopercentne dôverovať  (§ 70 katastrálneho zákona). Pre porovnanie aj nález českého Ústavního soudu II. ÚS 349/03 z 1. 8. 2006: „Katastr nemovitostí není založen na takových zásadách, které by umožňovaly jednat s plnou důvěrou v jeho obsah a není tak naplněna jedna z jeho základních funkcí, jež od něj občané právem očekávají.“.
Vzhľadom na zásadu súkromného práva, podľa ktorej nikto nemôže previesť viac práv, ako sám má (nemo plus iuris ad alium transferre potest quam ipse habet) je                               v najnevýhodnejšej pozícii osoba, ktorá neplatne kúpi nehnuteľnosť.  Nepomôže jej ani dobrá viera so zreteľom na všetky okolnosti. Aj toto je dôsledkom nedostatku materiálnej publicity katastra. Dôležité je, že navrhovaná právna úprava takejto osobe ponúka návratnosť finančných prostriedkov cez inštitút náhrady škody, ak si vybrala notára alebo advokáta na spísanie zmluvy o prevode nehnuteľnosti a ak k pochybeniu došlo práve zo strany notára alebo advokáta.
Navrhovaná právna úprava cez notára a advokáta môže znížiť neplatné prevody               z najčastejších dôvodov a to z dôvodu zneužitia totožnosti, pre rozpor s dobrými mravmi a pre obchádzanie zákona. Prax ukázala, že správy katastra povolili vklady k zmluvám neplatným    z uvedených dôvodov. 
Navrhovaná právna úprava odbúrava potrebu duplicitného posudzovania rýdzo súkromnoprávnych aspektov prevodu nehnuteľnosti - po poistenom notárovi, resp. advokátovi ešte orgánom štátnej správy. Treba si uvedomiť, že ide o rýdzo civilistické inštitúty ako napr. zmluva ((§ 43 a nasl. Občianskeho zákonníka (ďalej len „OZ“)), kvalifikovaný omyl (§ 49a OZ), dobré mravy (§ 3 OZ), tieseň (§ 49 OZ), interpretačné pravidlo (§ 35 OZ), odstúpenie od zmluvy (§ 48 OZ), obchádzanie zákona (§ 39 OZ). Ako môže dopadnúť posudzovanie občianskoprávnych aspektov zmluvy orgánom štátnej správy, možno dokumentovať na prípade darkyne, ktorá darovala dom a súčasne cez vecné bremeno si chcela zriadiť právo užívania domu až do smrti. Vklad darovacej zmluvy bol povolený a vklad vecného bremeno zamietnutý. Vlastníčka tak nemá ani dom, ani právo dom užívať. Je odkázaná len na súdne procesy. Je dôležité budovať vkladový systém tak, aby predstavoval účinnejší filter vadných zmlúv (do pozornosti vkladový systém v Rakúsku). Odkázať ľudí na určovacie žaloby a na súdne procesy nie je riešením do budúcna. 
Výhodou navrhovanej právnej úpravy je, že po tom, ako notár alebo advokát spíšu zmluvu o prevode nehnuteľnosti, správa katastra sa môže sústrediť už len na súladnosť zmluvy s katastrálnym operátom a tým pádom je možné spravodlivo žiadať, aby správy katastra tento ušetrený čas využili na rýchlejšie povolenie vkladu. Presúva sa tiež zodpovednosť na notára a advokáta, čo môže ovplyvniť rozsah uplatňovaných nárokov proti štátu - Úradu geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky.
Otvorí sa cesta cez perspektívnu elektronickú komunikáciu aj na veľmi efektívny proces zavŕšenia vecno-právnych účinkov. Notári sú vybavení zaručeným elektronickým podpisom a prevody nehnuteľností možno po schválení elektronizácie očakávať aj na počkanie. Efektivitu umocní právna úprava, podľa ktorej bude notár a advokát povinný vybaviť kompletný servis súvisiaci s predložením veci správe katastra a osoby tak budú môcť dosiahnuť prevody na jednom mieste vo veľmi krátkom čase u poisteného právnika, registrovaného v komorovom systéme s disciplinárnou zodpovednosťou. Súčasne bude zachovaná možnosť výberu.  
Legalizácia totožnosti sa navrhovanou právnou úpravou nezúži len na súčasné osvedčovanie pravosti podpisu po predložení dokladu totožnosti na príslušnej matrike, alebo administratívnou silou notára, ale bude výsledkom odbornej starostlivosti notára či advokáta v rámci notárskeho úkonu (spísania notárskej zápisnice) alebo autorizácie advokátom.
Navrhovaná právna úprava je výsledkom novej ponuky riešenia zníženia podvodov pri prevodoch nehnuteľností po tom, ako Parlament neschválil pôvodný návrh Ministerstva spravodlivosti o povinnej notárskej zápisnici alebo autorizácii advokátom. Reaguje sa na zneužívanie plnomocenstiev. Každá plná moc sa tak dostane do Notárskeho centrálneho registra a úradník, ktorý koná v písomnom konaní, sa tak bude môcť oboznámiť, či skutočne        plnomocensvo bolo spísané notárom a bude vylúčené pozmenenie listiny zaregistrovanej v Notárskom centrálnom registri listín.
Predkladateľ nenecháva napospas ani prevody urobené mimo notára/advokáta a zvýšená ochrana pri osvedčovaní pravosti podpisu bude venovaná aj zmluvám uzavretým mimo notára/advokáta. Legalizáciu totiž nebude môcť zabezpečiť zamestnanec notára, ale notár osobne s rovnakou prísnou zodpovednosťou, ako keby robil notársku zápisnicu o úkone.
Rýchly, bezpečný a jednoduchý prevod nehnuteľnosti cez notára alebo advokáta môže predstavovať dobrú alternatívu voči rizikovému a zneužívanému systému, kedy zmluvy           o prevode nehnuteľností - teda spravidla o miliónových hodnotách - vyhotovuje hociktorá nepoistená osoba bez akejkoľvek zodpovednosti. 
Predkladateľ uvádza vývoj prudkého nárastu oznámení o podvodoch                              s nehnuteľnosťami v Slovenskej republike v období rokov 2003 až 2007. Pritom ide len          o známe údaje, ktorými disponuje Prezídium Policajného zboru (podané podnety pre trestný čin podvodu, kde predmetom útoku bola nehnuteľnosť a začaté trestné stíhania). 

Pre porovnanie: kým v Slovenskej republike bolo v roku 2007 podaných 181.800 návrhov na vklad vlastníckeho práva k nehnuteľnosti a podnetov podaných pre trestný čin podvodu, kde predmetom útoku bola nehnuteľnosť, bolo 281 (viď grafické zobrazenie),         v Taliansku to bolo 1,700.000 prevodov a zaznamenaných bolo len 40 problémových zmlúv.
Predkladateľ odmieta argumenty, že ide o málo podvodov a preto netreba nič riešiť. Vzhľadom na to, že na súdoch sa nevedú štatistiky o počte určovacích žalôb (určenie vlastníckeho práva, určenie neplatnosti právneho úkonu), nie je možné zistiť skutočný počet vadne zavkladovaných zmlúv. Teda aj keby nebol ani jeden podvod, problém je v nekvalitnom vkladovom systéme. Predkladateľ má ambíciu v budúcnosti riešiť kvalitnejší systém s finálnym cieľom - materiálna publicita katastra. Za tým účelom je potrebné udržať tie prvky, ktoré sú k tomu potrebné (posudzovanie platnosti zmluvy) a prijímať opatrenia na zvýšenie bezpečnosti prevodov. 
Hodnoty prevádzaných nehnuteľností spravidla dosahujú vysoké sumy a ochrane účastníkov občiansko-právnych vzťahov sa aj v Európe venuje zvýšená pozornosť. Pre porovnanie predkladateľ poukazuje na prísnu právnu úpravu a povinnú formu notárskej zápisnice vo vybraných členských štátoch v Európskej únii (napr. Španielsko, Poľsko, Maďarsko, Taliansko).

Príklady právnej úpravy v iných členských krajinách Európskej únie:

Španielsko:

CÓDIGO CIVIL - Občiansky zákonník, Kniha IV, ČASŤ II, Kapitola III - Účinnosť zmlúv
§ 1280 : „Obligatórna forma verejnej listiny sa vyžaduje v nasledujúcich prípadoch:
(1) Všetky právne úkony a zmluvy, predmetom ktorých je vznik, prevod, zmena lebo zánik vecných práv vo vzťahu k nehnuteľnostiam.“....
Poľsko:

Kodeks cywilny - Občiansky zákonník, 2. kniha, Vlastnícke právo a iné vecné práva, Časť I - Vlastnícke právo, Diel III - Nadobúdanie a strata vlastníckeho práva, Kapitola I - Prevod vlastníckeho práva
Článok 158: „Zmluva, ktorej obsahom je prevod vlastníckeho práva k nehnuteľnosti, musí byť uzatvorená vo forme notárskej zápisnice...“.
Maďarsko:

Törvény az ingatlan-nyilvántartásról (Inytv.) - 32. § (3)) - Zákon o evidencii nehnuteľností  č. CXLI/1997 
§ 32 ods. 3: „Vlastnícke právo, vecné bremeno (užívacie právo), právo kúpy (predkupné právo), záložné právo, vzniká, mení sa, resp. zaniká na základe verejnej listiny (notárskej zápisnice), advokátom autorizovanej listiny.“.

Taliansko:

Articoli del codice civile italiano - Občiansky zákonník

2643.  Listiny ktoré sú predmetom zápisu   
„Prostredníctvom úradného zápisu musia byť zverejnené nasledujúce listiny:
 1) zmluvy o prevode vlastníckych práv k nehnuteľným veciam;...“.

Predpokladá sa, že uvedený návrh zákona bude mať neutrálny vplyv na štátny rozpočet. 
 
	Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, s medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná a s právom Európskych spoločenstiev.

DOLOŽKA  ZLUČITEĽNOSTI
návrhu právneho predpisu
s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie

1.      Predkladateľ právneho predpisu: vláda Slovenskej republiky
2.      Názov návrhu právneho predpisu: zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon                    č. Slovenskej národnej rady č. 323/1992 Zb. o notároch a notárskej činnosti (Notársky poriadok) v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov.
3.      Problematika návrhu právneho predpisu :
a)  je upravená v práve Európskych spoločenstiev: 
- primárnom: Zmluva o založení Európskeho spoločenstva v platnom znení (článok 86 ods. 1)
b)  nie je upravená v práve Európskej únie,
  c) nie je obsiahnutá v judikatúre Súdneho dvora Európskych spoločenstiev alebo Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev.
4.      Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:
a) lehota na prebratie smernice alebo rámcového rozhodnutia podľa určenia gestorských ústredných orgánov štátnej správy zodpovedných za prebratie smerníc a vypracovanie tabuliek zhody k návrhom všeobecne záväzných právnych predpisov alebo lehota na implementáciu nariadenia alebo rozhodnutia z nich vyplývajúca: bezpredmetné, 
b) informácia o konaní začatom proti Slovenskej republike o porušení Zmluvy o založení Európskych spoločenstiev podľa čl. 226 až 228 Zmluvy o založení Európskych spoločenstiev v platnom znení: bezpredmetné, 
c) informácia o právnych predpisoch, v ktorých sú preberané smernice alebo rámcové rozhodnutia už prebraté spolu s uvedením rozsahu tohto prebratia: bezpredmetné. 
5. Stupeň zlučiteľnosti návrhu právneho predpisu s právom Európskych spoločenstiev     a právom Európskej únie : bezpredmetné
6. Gestor  (spolupracujúce rezorty) : bezpredmetné.

Doložka
finančných, ekonomických, environmentálnych vplyvov, vplyvov na zamestnanosť a podnikateľské prostredie
___________________________________________________________________

1. Odhad dopadov na verejné financie
Predkladaný návrh zákona predpokladá neutrálny vplyv na štátny rozpočet. 

2. Odhad dopadov na obyvateľov, hospodárenie podnikateľskej sféry a iných právnických osôb
Predkladaný návrh zákona predpokladá neutrálny dopad na obyvateľov, hospodárenie podnikateľskej sféry a iných právnických osôb.

3. Odhad dopadov na životné prostredie
Realizáciou predloženého návrhu zákona sa nepredpokladá negatívny vplyv na životné prostredie.

4. Odhad dopadov na zamestnanosť
Predpokladá sa, že realizácia predloženého návrhu zákona nebude mať vplyv na zamestnanosť občanov Slovenskej republiky.

5. Analýza vplyvov na podnikateľské prostredie
Realizáciou predloženého návrhu zákona sa nepredpokladá negatívny vplyv na podnikateľské prostredie.

B.	Osobitná časť 

K článku I (Notársky poriadok)

K bodu 1 (§ 2)
K odseku 1
Ide o právnu úpravu de lege lata (pôvodné znenie § 2). 
K odseku 2
       § 2 sa dopĺňa o nový ods. 2, doterajšie znenie sa označí ako ods. 1. V doterajšom znení chýbalo vymedzenie hlavných úloh, ktoré majú notári plniť. Štát plní úlohy na úseku výkonu spravodlivosti a v rámci tejto úlohy je notár nositeľom právnej prevencie. Túto úlohu notárov je potrebné zvýrazniť už v tomto ustanovení zákona.
K odseku 3
	Zákon vo viacerých ustanoveniach používa pojem notársky úrad a doteraz ho               v žiadnom svojom ustanovení nevymedzoval. Nový odsek 3 bude mať zásadný význam, nakoľko bude obsahovať zákonné zmocnenie, na základe ktorého notári už priamo bez ďalšieho poverenia vykonávajú štátne právomoci. Notársky úrad nemá vlastnú právnu subjektivitu, ide o právnu konštrukciu vytvorenú zákonom, ktorá súvisí s oprávnením štátu zriaďovať notárske úrady. 

K bodu 2 (§ 3 ods. 3)
	Dochádza k presnému vyšpecifikovaniu notárskej činnosti, a to na samotnú notársku činnosť upravenú v § 3 ods. 1 písm. a) až d), tzv. notársku činnosť v užšom slova zmysle, ďalšiu činnosť upravenú v § 3 ods. 2, tzv. notársku činnosť v širšom slova zmysle, ktoré činnosti môže vykonávať len notár a ktoré sú výkonom verejnej moci a listiny vyhotovené       v rámci tejto činnosti sú verejnými listinami. Notár môže vykonávať ako svoju osobitnú činnosť, ak osobitný zákon neustanovuje inak, funkciu rozhodcu a funkciu mediátora. 
S tým počíta už aj platné znenie § 3 ods. 3 Notárskeho poriadku, ako aj § 6 ods. 4 zákona č. 244/2002 Z. z. o rozhodcovskom konaní. V prípade tejto osobitnej činnosti už nejde o výkon verejnej moci a okrem notára túto činnosť môžu vykonávať aj iné osoby za podmienok ustanovených v osobitných zákonoch, v danom prípade v zákone č. 244/2002 Z. z. o rozhodcovskom konaní a v zákone č. 420/2004 Z. z. o mediácii. Notár vzhľadom na svoje postavenie a kvalifikáciu je predurčený k tomu, aby kvalitne vykonával aj túto osobitnú činnosť, pričom mandát na výkon týchto činností mu vyplýva priamo zo zákona. 
K bodu 3 (§ 4)
K odseku 2
	Precizuje sa doterajšie znenie vzhľadom na viazanosť notára platnými právnymi normami. Sem sa z logiky veci radia aj všetky Európske právne akty, ako aj všeobecne záväzné právne predpisy platné na území Slovenskej republiky.
K odseku 3
Zákon č. 300/2005 Z. z. Trestný zákon v znení neskorších predpisov v ustanovení        § 128 ods. 1 zaraďuje notára medzi verejných činiteľov, čo v predchádzajúcej právnej úprave nebolo. Toto je potrebné zosúladiť i s úpravou tohto právneho predpisu. Notár toto postavenie má iba pri výkone notárskej činnosti, teda pri činnosti podľa § 3 ods. 1 a 2 a nie pri výkone osobitnej činnosti podľa § 3 ods. 3.
K odseku 4
Zákon č. 514/2003 Z. z. o zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone verejnej moci, ktorý nadobudol účinnosť od 1. 7. 2003, zadefinoval činnosť notára podľa § 3 ods. 1 a 2 ako výkon verejnej moci (v § 2 písm. a) tohto zákona) a v § 4 ods. 1 bod 2 tohto zákona považuje notára za orgán verejnej moci. Je potrebné aj v tomto zákone presne zadefinovať túto skutočnosť. O výkon verejnej moci pôjde v prípade vykonávania notárskej činnosti (osvedčovanie, súdny komisár). Nie teda pri vykonávaní osobitnej činnosti, ktorú môžu vykonávať aj iné osoby. 

K bodu 4 (§ 5 písm. d))
Výhodou navrhovanej právnej úpravy bude vybavenie prevodu z jedného miesta. Notár bude mať umožnené zariadiť nielen vyhotovenie ale aj doručenie podania príslušnej správe katastra. Ustanovenie nie je kauzistické a počíta so všetkými podaniami na správy katastra. V prípade, ak sa zavedie elektronické podávanie návrhov, notársky úrad bude miestom na pružné vybavenie elektronického podania na príslušnú správu katastra. Elektronická komunikácia z pozície notára si vyžiada nenáročnú legislatívnu zmenu. Čo sa týka technickej vybavenosti, každý notár je zo zákona (§ 12 ods. 3 Notárskeho poriadku) obligatórne technicky vybavený pre technickú komunikáciu, každý notár má k dispozícii technické vybavenie na podpisovanie zaručeným elektronickým podpisom, notárske zápisnice obligatórne zo zákona okrem listinnej podoby sa archivujú aj v elektronickej podobe               v Notárskom centrálnom registri listín. 
Zastupovanie v nesporovom konaní pred katastrálnym úradom zjednoduší pozíciu účastníkov zmluvy, pretože notár sa postará aj o kompletný servis potrebný pre vkladové konanie a bude môcť prijať aj listiny súvisiace s povolením vkladu zo správy katastra. 
Aj zástupca účastníka zmluvy bude môcť splnomocniť notára na úkony predpokladané v navrhovanom ustanovení.

K bodom 5 a 6 (§ 11 ods. 4 a poznámka pod čiarou k odkazu 2c)
	Navrhované ustanovenie reaguje na zmeny v Trestnom zákone, kedy došlo k zmene skutkových podstát (pôvodne „obzvlášť závažný úmyselný trestný čin“ po novom „obzvlášť závažný zločin“, pôvodne „trestný čin prijímania úplatku a inej nenáležitej výhody“ po novom „trestného činu prijímania úplatku“), ako aj na novú právnu úpravu zákona o registri trestov (v poznámke pod čiarou k odkazu 2c sa zrušený zákon č. 311/1999 Z. z. o registri trestov sa nahrádza platným zákonom č. 330/2007 Z. z. o registri trestov).

K bodu 7 (§ 16 ods. 3)
Predmetná úprava, teda doplnenie nového odseku 3 do § 16 Notárskeho poriadku, je potrebná vzhľadom na poznatky o reálnom výkone notárskej činnosti zo strany niektorých notárov, ktorí vykonávali úkony notárskej činnosti (najmä spisovali a vydávali notárske listiny o osvedčovaní právne významných skutočností) aj tak, že časť prítomných účastníkov (okrem žiadateľa) vôbec neinformovali o svojej prítomnosti. Pritom notári sa obhajovali tým, že v zmysle doterajšieho § 5 Notárskeho poriadku sa účastníkom rozumie len fyzická osoba alebo právnická osoba, ktorá notára požiadala o vykonanie notárskej činnosti.

K bodu 8 (§ 36)
K odseku 1 
Je legitímne žiadať od notára, aby odmietol úkon, ktorý je nielen v rozpore so zákonom, obchádza zákon, ale aj úkon, ktorý je v rozpore s dobrými mravmi. Predkladateľ tým má na mysli napr. zjavné neprimeranosti vzájomných plnení, laesio enormis, zakázanú prepadnú klauzulu a pod. Pri obchádzaní zákona pôjde napr. o kúpnu zmluvu, ktorou sa sleduje obídenie napr. zakázaného zabezpečovacieho prevodu práva v spotrebiteľských veciach (§ 53 ods. 7 Občianskeho zákonníka). Absolútne neplatné budú napr. neprijateľné zmluvné podmienky, ktoré sú príkladmo vypočítané v § 53 ods. 4 Občianskeho zákonníka       a z nich najčastejšie používané neprimerane vysoké sankcie. 
Uvedené ustanovenie má význam v súvislosti s navrhovanou právnou úpravou týkajúcou sa prevodov nehnuteľností, pretože po notárovi už nebude posudzovať platnosť zmluvy orgán štátnej správy. Od notára sa bude očakávať odborný prístup pri posudzovaní súkromnoprávneho úkonu a nemôže nechať nepovšimnutým neproporcionálne dojednania v zmluve, ku ktorým má prirodzene žiadať vysvetlenie od účastníkov zmluvy. Tu je práve výhoda oproti správe katastra, na ktorej úradník nekomunikuje s účastníkmi a napriek tomu povoľuje vklad a privodí tak dosiahnutie vecno-právnych účinkov. Bezprostredný kontakt notára s účastníkmi zmluvy je nenahraditeľný aj pri vyhodnocovaní otázok, ako je obchádzanie zákona, dobré mravy, tieseň, a pod.  
Predkladateľ ako pomôcku dáva do pozornosti niekoľko právnych viet zameraných na inštitút dobrých mravov a s poukazom na stále frekventovanejší eurokonformný výklad § 3 Občianskeho zákonníka:
„Generálna klauzula týkajúca sa dobrých mravov funguje ako posledná „inštancia“, ktorá môže zabrániť platnosti právnych úkonov, ktoré prešli sitom prieskumu z hľadiska toho, či sa jedná o rozpor so zákonom. Táto klauzula chráni právny poriadok pred tým, aby poskytoval právnu legitimáciu úkonom, ktoré z hľadiska mimoprávnych spoločenských štandardov nemožno akceptovať.“
Salač, J.: Rozpor s dobrými mravy a jeho následky v civilním právu. 1. vydání. Praha: C. H. Beck, 2000

„Dobrými mravy v občanskoprávních vztazích se v soudní praxi rozumí soubor společenských, kulturních a mravních pravidel chování, který je vlastní obecně uznávaným vzájemným vztahům mezi lidmi a mravním principům společenského řádu a který                     v historickém vývoji osvědčil jistou neměnnost, vystihujíce podstatné historické tendence jsou sdíleny rozhodující částí společnosti a mají povahu norem základních.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 2898/2005

„Rozpor s dobrými mravmi predstavuje také konanie, ktoré je zjavne právne neprijateľné, pretože je z hľadiska oprávnených záujmov strán a spoločnosti hrubo nevyvážené.“
Salač, J. Rozpor s dobrými mravy a jeho následky v civilním právu. 1. vydání. Praha: C. H. Beck, 2000

„Občanský zákoník a ani jiné právní předpisy výslovně nestanoví, do jaké výše lze při peněžité půjčce sjednat úroky. Z této skutečnosti však nelze úspěšně dovozovat, že by výše úroků závisela jen na dohodě účastníků smlouvy o půjčce a že by tedy nepodléhala žádnému omezení. Rovněž u dohody o úrocích při peněžité půjčce totiž platí ustanovení § 3 odst. 1 obč.zák., podle něhož výkon práv a povinností vyplývajících z občanskoprávních vztahů nesmí být v rozporu s dobrými mravy.“
rozhodnutí Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Nepřiměřenou a tedy odporující dobrým mravům je zpravidla taková výše úroků sjednaná ve smyslu ustanovení § 658 odst.1 obč.zák., která podstatně přesahuje úrokovou míru v době jejich sjednání obvyklou, stanovenou zejména s přihlédnutím k nejvyšším úrokovým sazbám uplatňovaným bankami při poskytování úvěrů nebo půjček.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Nemohou být žádné pochybnosti o tom, že nepřiměřeně vysoké úroky sjednané při peněžité půjčce jsou obecně považovány za odporující obecně uznávaným pravidlům chování a vzájemným vztahům mezi lidmi a mravním principům společenského řádu a že tedy jsou         v rozporu s dobrými mravy.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„V projednávané věci soudy zjistily, že úroková míra u úvěrů poskytovaných bankami činila v době uzavření smluv o půjčce 9 až 15,5 % ročně. Vzhledem k tomu, že dohodnutá výše úroků (ve výši 60 % ročně) podstatně (téměř čtyřnásobně) přesahovala horní hranici této obvyklé úrokové míry, je za tohoto stavu věci odůvodněn právní závěr, že šlo o ujednání, které je v rozporu s dobrými mravy, a tedy ve smyslu ustanovení § 39 obč.zák.neplatné.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Hlediska uvažovaná soudy nasvědčují - jak správně upozorňuje dovolatel - tomu, že žalobce při uzavírání smluv o půjčce (včetně dohody o výši úroků) pravděpodobně jednal v tíživé situaci (byť nemusela dosáhnout intenzity vyžadované pro naplnění skutkové podstaty lichvy podle ustanovení § 253 trestního zákona), která ho vedla k tomu, aby souhlasil se sjednáním úroků z půjčené částky ve výši 5 % měsíčně (tj. 60 % ročně) při splatnosti půjčky za tři roky od uzavření smluv. Pro závěr, zda dohodnuté úroky jsou nepřiměřené a tedy odporující dobrým mravům, však tato hlediska nemohou být významná.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„V souladu s dobrými mravy při sjednávání úroků při peněžité půjčce je takové jednání věřitele, který se při peněžité půjčce „spokojí“ - bez ohledu na to, v jaké situaci se nachází dlužník - s přiměřenou výší úplaty (odměny) za užívání půjčené jistiny a který tedy své volné peněžité prostředky hodlá „zhodnotit“ běžným (obvyklým) způsobem rovněž v případě, že dlužník uzavírá smlouvu o půjčce v situaci pro něj obtížné.“ ... „Úroky dohodnuté při poskytnutí peněžité půjčky představují úplatu (odměnu) za užívání půjčené jistiny.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Aj na zmluvnom základe spočívajúce úroky z omeškania podliehajú rovnako ako úroky z pôžičiek a z úverov hraniciam rozporu s dobrými mravmi.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 26. 1. 2005, č. 3Ob221 /04b; 7Ob78/06f

„Dojednanie o okolnostiam neprimeranej zmluvnej pokuty je potrebné považovať za odporujúce dobrým mravom. O tomto poskytuje zákon sudcovi právo úsudku.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 5. 10. 1971, č. 4Ob56 /71; 5Ob796/81; 5Ob677/82; 9ObA187/93

„O porušenie dobrých mravov v zmysle § 879 ods.1 ABGB sa jedná vtedy, keď je niečo zjavne jednoducho protiprávne, bez toho, aby bol porušený výslovný zákonný zákaz, teda ak niečo síce nie je protizákonné, ale hrubo protiprávne.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 21. 6. 1966, č. 8Ob150/66; 4Ob47/66

„Právny úkon je vtedy odporujúci dobrým mravom, keď je jeho obsah nezlučiteľný so základnými hodnotami právneho poriadku alebo s mravným poriadkom.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 10. 11. 1977, č. 7Ob689/77; 7Ob95/98s

„Rozpor právneho úkonu s dobrými mravmi nemusí vyplývať iba z jeho obsahu, ale tiež z celkového charakteru dojednania - v zmysle zhrňujúceho zohľadnenia obsahu, pohnútky a účelu, pričom sú dôležité predovšetkým všetky okolnosti, za ktorých bol právny úkon uzatvorený.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 22. 04. 1975, č. 4Ob10/75; 8Ob236/75

„Smlouva (dohoda, ujednání), jejímž skutečným smyslem je sjednání tzv. propadné zástavy (uspokojení pohledávky zástavního věřitele tím, že mu připadne zástava do vlastnictví), je v rozporu s účelem zástavního práva tak, jak jej stanoví zákon, a tedy pro rozpor s účelem zákona neplatná podle ustanovení § 39 obč.zák.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR  č. 21 Cdo 2535/99

„Úlohou zákazovej normy je záložcu chrániť pred tým, aby sa v dobrej viere, že bude môcť vyrovnať svoj dlh, alebo splniť svoj záväzok, zaviazal k odovzdaniu majetkovej hodnoty, ktorá presiahne pohľadávku veriteľa. Zmluva o prepadnutí veci je totiž svojou povahou podmienený právny úkon, je predsa uzatvorená s podmienkou, že veriteľ neuspokojí, alebo nie včas uspokojí veriteľa. Práve v tejto podmienke spočíva vlastnícke nebezpečenstvo takejto zmluvy a z nej samotnej je treba vyvodzovať zákaz takejto zmluvy.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 24. októbra 1995, č. 4Ob584/95; 6Ob183/05p, vydanom k § 1371 ABGB (ktorý obsahuje zákaz prepadnej klauzuly)

„Dohoda o prepadnutí veci v zmysle § 1371 ABGB je pri zabezpečovacom prevode vlastníckeho práva neprípustná.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 27. 1. 1954, č. 3Ob807/53; 3Ob574/51; 1Ob13/73; 4Ob584/95; 3Ob 109/98w; 8Ob125/98k; 6Ob183/05p

„Zákaz stanovený v § 1371 ABGB platí aj vtedy, ak v jednotlivom prípade hodnota zálohu nie je vyššia ako dlh. Dohody uzatvorené v zmysle § 1371 ABGB po vzniku splatnosti sú platné. Zákaz prepadnej klauzuly sa má na príslušné dojednanie s veriteľom, ktorý nie je vecne zabezpečený, aplikovať analogicky, pretože situácia zúčastnených osôb je z hľadiska ich záujmov rovnaká.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 24. 10. 1995, č. 4Ob584/95; 6Ob183/05p

„Požadavek na nepřiměřené smluvní úroky současně naplňuje skutkovou podstatu trestného činu lichvy, a to za předpokladu, že jde (má jít) o plnění, jehož hodnota je k hodnotě vzájemného plnění v hrubém nepoměru, a že věřitel přitom zneužije tísně, nezkušenosti, rozumové slabosti nebo rozrušení dlužníka (srov.§ 253 trestního zákona).“ 
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR  č. 21 Cdo 1484/2004-94

(1) Právny úkon, ktorý odporuje dobrým mravom, je neplatný.
(2) Neplatný je predovšetkým právny úkon, ktorým niekto pri využití stavu núdze, neskúsenosti, nedostatočnej schopnosti úsudku, alebo podstatnej hospodárskej slabosti iného, nechá pre seba, alebo pre tretiu osobu za poskytnutie plnenia prisľúbiť alebo poskytnúť majetkové výhody, ktoré sú v nápadnom nepomere k takémuto plneniu.“
§ 138 ods. 1 a 2 nemeckého Občianskeho zákonníka

„(1) Zmluva, ktorá odporuje zákonnému zákazu alebo dobrým mravom, je neplatná.
(4) Predovšetkým sú neplatné nasledovné zmluvy, ak niekto využije ľahkomyseľnosť, stav núdze, slabomyseľnosť, neskúsenosť, alebo rozrušenie mysle niekoho iného takým spôsobom, že sebe, alebo tretej osobe za poskytnutie plnenia nechá sľúbiť, alebo poskytnúť protiplnenie, ktorého majetková hodnota je vo vzťahu k plneniu v nápadnom nepomere.“
§ 879 ods. 1 a 4 rakúskeho Všeobecného občianskeho zákonníka	

„Úžera predpokladá ako objektívny znak hrubé, ľahko rozpoznateľné porušenie ekvivalentnosti, pritom je potrebné postaviť do vzájomného pomeru všetky vzájomné hodnoty plnení.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 20. 3. 1985, č. 1Ob532/85

„Úžera robí neplatnou celú zmluvu, nie iba jej zakázanú časť.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 4. 2. 1964, č. 4Ob505/64; 7Ob111/65; 1Ob122/73; 8Ob253/99k
„Kto zneužívajúc niečiu tieseň, neskúsenosť alebo rozumovú slabosť alebo niečie rozrušenie, dá sebe alebo inému poskytnúť alebo sľúbiť plnenie, ktorého hodnota je k hodnote vzájomného plnenia v hrubom nepomere, alebo kto takú pohľadávku uplatní alebo v úmysle uplatniť ju, na seba prevedie...“
§ 235 Trestného zákona SR

„O lichevní smlouvu podle občanského práva jde v případě, kdy jednající z okolností věci věděl anebo musel vědět, že druhá strana je postižena okolnostmi uvedenými shora,         a tuto okolnost využil; nevyžaduje se, aby jeho jednání bylo současně v trestním řízení označeno za trestný čin.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 22 Cdo 1993/2001

„Dohoda, kterou byly při peněžité půjčce sjednány nepřiměřeně vysoké úroky, je neplatná (§ 39 obč.zák. ), a to buď pro rozpor se zákonem (představuje-li naplnění skutkové podstaty trestného činu lichvy podle ustanovení § 253 trestního zákona, popřípadě jiného trestného činu) nebo pro rozpor s dobrými mravy (v ostatních případech).“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004-94

„Ustanovení § 3 odst. 1 občanského zákoníku (o tom, že výkon práv a povinností vyplývajících z občanskoprávních vztahů nesmí být v rozporu s dobrými mravy) patří                k právním normám s relativně neurčitou (abstraktní) hypotézou, tedy k takovým právním normám, jejichž hypotéza není stanovena přímo právním předpisem a které přenechávají soudu, aby podle svého uvážení v každém jednotlivém případě vymezil sám hypotézu právní normy ze širokého, předem neomezeného okruhu okolností.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Protože sama zastavárenská smlouva je podle jejich názoru neplatná jak pro rozpor s rozsahem a povahou živnostenského oprávnění žalované, tak pro rozpor s dobrými mravy, neboť sjednaný „zastavárenský poplatek“ výrazně překračuje úrokovou míru používanou při poskytování úvěru bankami, nemůže být platná ani kupní smlouva, která měla neplatnou zastavárenskou smlouvu jistit.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 2535/99 

„Je-li neplatné ujednání o výši úroků obsažené ve smlouvě o půjčce, z povahy právního úkonu a ani z jeho obsahu nevyplývá, že by tuto část nebylo možné oddělit od ostatního obsahu smlouvy. Smlouva o půjčce je však neplatná pouze v ujednání o výši úroků jen tehdy, jestliže oddělení této části od ostatního obsahu smlouvy nebrání ani okolnosti, za nichž ke smlouvě došlo.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Skutečnosti uvedené žalovanou ve vyjádření bylo třeba posoudit jako obranu žalované, že ve věci šlo o sjednání tzv. propadné zástavy, což by činilo smlouvu neplatnou (viz R 23/2005 a judikaturu tam uvedenou), a že šlo o lichevní smlouvu, která je též neplatná. Skutečnosti týkající se manžela žalované i její dcery byly obsahově námitkami rozporu výkonu práva požadovat vyklizení bez zajištění bytové náhrady s dobrými mravy (§ 3 odst. 1 ObčZ, lze dodat, že věc bylo třeba posoudit přiměřeně i podle R 22/1999 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek). Podmínky vydání rozsudku pro uznání tak v této věci nebyly splněny.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 22 Cdo 2646/2005

Notár reprezentuje aj verejnú moc a kým podnikateľ nemá navrhovanú povinnosť, od notára ako od orgánu verejnej moci sa očakáva, že náležite vysvetlí dôvody odmietnutia notárskeho úkonu. Napr. novo navrhovaná legalizácia cez notára bude nepochybne prísnejšie posudzovaná než na matrike, a keď notár odmietne takúto legalizáciu, ktorej sa občan jednoznačne domáha, mal by to náležite zdôvodniť.
K odseku 2 
Ide o právnu úpravu de lege lata. Predkladateľ pre dosiahnutie lepšej prehľadnosti navrhuje celé nové znenie § 36. 
K odseku 3 
Ak by notárovi bola odmietnutá súčinnosť zo strany účastníkov zmluvy, môže vyhotovenie notárskej zápisnice odmietnuť. Predpokladá sa súčinnosť potrebná okrem iného aj na posúdenie všetkých dôležitých skutočností na to, aby notár mohol postupovať podľa odseku 1. Notár nesie aj zodpovednosť za prípadný vznik škody a navrhované ustanovenie bude plniť ochrannú funkciu proti prípadným nelegitímnym požiadavkám účastníkov zmluvy. 
K odseku 4 
Notár bude povinný oznámiť účastníkovi zmluvy o prevode nehnuteľnosti platobné podmienky, ktoré sú dohodnuté v zmluve. Ide o prevenčné ustanovenie. Aplikačná prax potvrdzuje, že priemerný spotrebiteľ právnej služby nie vždy dobre veciam rozumie a vždy je lepšie škodovým udalostiam predchádzať, ako ich následne riešiť. Od notára sa výslovne žiada, aby účastníkov zmluvy oboznámil s platobnými podmienkami. Táto informácia bude najdôležitejšia v prípade, ak kúpna cena už bola vyplatená pred podpisom kúpnej zmluvy. Najmä u starších osôb boli v aplikačnej praxi zaznamenané nesprávne predstavy o plnení povinnosti zaplatiť kúpnu cenu. Zákon nemôže byť natoľko kazuistický, aby postihol všetky rozmanitosti života a necháva sa na aplikačnú prax, ako sa v konkrétnych situáciách notár vyporiada s touto zákonnou povinnosťou.
Ďalšou informáciou, ktorú notár povinne účastníkom zmluvy uvedie, bude aj údaj o poistnom krytí a poisťovni. Notár bude povinný oznámiť účastníkovi zmluvy o prevode nehnuteľnosti výšku poistného krytia a poisťovňu, v ktorej je poistený pre prípad škody v súvislosti s vyhotovením notárskej zápisnice. Tieto informácie môžu byť pre účastníka zmluvy dôležité pre výber notára. 

K bodu 9 (§ 39 ods. 2)
Navrhovaná zmena sa týka úpravy zbavovania notára mlčanlivosti na účely trestného konania. V praxi nastávajú situácie, kedy je potrebné notára vypočuť v trestnom konaní ako svedka ohľadom výkonu notárskej činnosti. Okruh subjektov, ktoré sú oprávnené zbaviť notára mlčanlivosti je daný zákonom - účastník konania, minister a predseda súdu; každý         z nich len v zákonom ustanovených prípadoch. 
V aplikačnej praxi vznikajú problémy v prípadoch, ak napr. notár odmietne vziať do úschovy peniaze, lebo má obavu, že ide o nelegálne peniaze pochádzajúce z trestnej činnosti. Zložiteľa týchto peňazí začnú trestne stíhať a je obvinený. Notára je potrebné vypočuť vyšetrovateľom, predtým ho však treba zbaviť mlčanlivosti. Podľa súčasnej právnej úpravy je jedinou osobou oprávnenou na zbavenie mlčanlivosti notára v tomto prípade účastník konania, t.j. zložiteľ, ktorým je v trestnom konaní samotný páchateľ (obvinený), ktorý pochopiteľne nemá záujem na výpovedi notára, keďže mu môže priťažiť. Navrhovaná právna úprava rieši túto situáciu. Obdobne to bude dopadať aj na veci týkajúce sa notárskych centrálnych registrov.

K bodu 10 (§ 40 ods. 3)
Toto ustanovenie súvisí s novo navrhovanou zodpovednosťou podľa § 48 ods. 2 in fine.

K bodu 11 (§ 40 ods. 4)
Notár sa zbaví zodpovednosti ak preukáže, že poškodená osoba vedela o skutočnosti, ktorá bola príčinou vzniku škody. 

K bodu 12 (§ 47)
Ide o vyprecizovanie uvedeného ustanovenia s ohľadom na odstránenie písmena ch), doplnenie nového písmena f) a doplnenie pôvodného písmena h).
K písm. f) a i)
Súčasná úprava dostatočne nezohľadňuje skutočnosť, ak je účastníkom spísania notárskej zápisnice právnická osoba. Navrhovaná úprava ukladá notárovi uviesť jednoznačne, ako bola preukázaná existencia účastníka - právnickej osoby, ako aj oprávnenie v jej mene konať. Táto skutočnosť bude musieť byť notárovi preukázaná výpisom z jednotlivých registrov, najčastejšie z obchodného registra, ktoré údaje bude musieť notár uviesť v notárskej zápisnici. V doterajšej praxi vznikali pochybnosti, akým spôsobom sa majú fyzické osoby oprávnené konať v mene právnickej osoby za túto podpisovať. Navrhovaná úprava vzhľadom na povinnosť presnej, starostlivej a jednoznačnej identifikácie právnickej osoby v záhlaví notárskej zápisnice ukladá povinnosť pripojiť iba podpis fyzickej osoby konajúcej za účastníka - právnickú osobu, bez povinnosti pripájať iné identifikačné údaje tohto účastníka vedľa podpisu.

K bodu 13 (§ 48 ods. 2)
	Navrhované ustanovenie rieši najcitlivejšiu otázku a to legalizáciu podpisu a následky nedostatku odbornej starostlivosti pri postupe notára. Platná právna úprava legalizácie je nevyhovujúca na tak závažné úkony, ako sú prevody nehnuteľností. Legalizáciu vykonávajú administratívne sily - či už na matrike alebo u notára - a jej cieľom je osvedčiť totožnosť spravidla len podľa predloženého dokladu totožnosti. Ak sa teda predložil platný doklad ale inou osobou, ako jeho držiteľom, spravidla administratívna sila nemá veľké šance odhaliť nečestnosť takto konajúcej osoby. Aj keby sa táto administratívna sila začala chovať zdržanlivo a odmietla urobiť úkon, nič nebráni podvodníkovi „vyskúšať“ inú administratívnu silu. Rovnako orgány činné v trestnom konaní nemajú takmer žiadnu šancu následne zistiť, či administratívna sila mohla dobre rozoznať nečestnosť konania, ak nie je známa osoba, ktorá takýto doklad predložila. 
Akonáhle sa prevod má uskutočniť vo forme notárskej zápisnice, bude už vecou nie zamestnanca notára, ale priamo notára, urobiť všetko pre to, aby nedošlo k pochybeniu pri legalizácii. Už len samotné vyťažovanie účastníka zmluvy notárom ako orgánom verejnej moci, bude dôležitou prekážkou pre nečestné úmysly. Príkladmo sa notárovi navrhuje postup v  prípade pochybností a to najmä výzva na predloženie dokladov z evidencie dokladov totožnosti (§ 15 zákona č. 224/2006 Z. z. o občianskych preukazoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, § 69c odseku 1 zákona č. 171/1993            o Policajnom zbore (každý právo písomne požiadať Policajný zbor o poskytnutie informácie, aké osobné údaje Policajný zbor spracúva o jeho osobe, pričom Policajný zbor je povinný bezplatne žiadateľovi odpovedať do 30 dní od doručenia písomnej žiadosti.)
Pokiaľ ide o stratené a odcudzené občianske preukazy, v súčasnosti sú informácie        o nich verejnosti prístupné na stránke Ministerstva vnútra Slovenskej republiky: http://www.minv.sk/egovinet/StratenyOdcudzenyDoklad.)
Aby nedošlo k neperfektnej legalizácii, notár musí využiť viaceré možnosti na zistenie totožnosti osoby a zrejme nebude vylúčené ani zisťovanie totožnosti osoby napr.          v mieste jej bydliska, alebo na úrade v mieste bydliska. 
Cieľom zákona je perfektná legalizácia a garancie prípadnej náhrady škody.
Ďalej notárovi nič nebráni preveriť si totožnosť napr. prekvapivou požiadavkou na preverenie si totožnosti v mieste pôsobenia osoby. V zahraničí možno vysledovať legalizáciu vykonanú notárom, podľa ktorej notár opisuje pôsobenie účastníka v jeho napr. profesionálnom zaradení. Notár nie je limitovaný ani počtom svedkov na preukázanie totožnosti a praktickou pomôckou môže byť aj vyjadrenie orgánov miestnej štátnej správy alebo samosprávy. Prípadne notár môže vykonať aj ďalšie zisťovania. Dôležité je, že ak sa aj napriek všetkým možnostiam, ktoré notár pri overovaní totožnosti má, nepodarí zistiť skutočnú totožnosť účastníkov a úkon neodmietne, je legitímnou požiadavkou spoločnosti na takého notára, aby znášal škody bez možnosti liberácie. Jedinou okolnosťou, ktorá by ho mohla liberovať, je preukázanie skutočnosti, že poškodený vedel o zneužívaní totožnosti. Sledovanému cieľu zodpovedá dikcia „nemá istotu.“ Dikcia „má pochybnosti“ by sledovaný zámer nenaplnila, pretože by notárovi postačovalo skonštatovať, že nemal pochybnosti a takto jednoducho by sa zbavil zodpovednosti. 
Povinnosťou notára je zistiť totožnosť nielen prevodcu, ale aj nadobúdateľa, teda všetkých účastníkov zmluvy. Zodpovedá to predstavám predkladateľa vybudovať u notára bezpečnejšie miesto na prevod nehnuteľnosti.

K bodu 14 (§ 58 ods. 2)
	Zodpovednosť notára za legalizáciu sa sprísňuje aj v prípade, ak nevyhotovuje notársku zápisnicu o právnom úkone týkajúcom sa prevodu nehnuteľnosti. Teda, ak si hocikto sám vyhotoví zmluvu o prevode nehnuteľnosti a dostaví sa na notársky úrad k osvedčeniu  podpisu, toto osvedčenie mu nemôže vykonať zamestnanec notára. Notár bude rovnako zodpovedný za takúto legalizáciu, ako keby osvedčoval pravosť podpisu pri notárskej zápisnici. Dôvera v notárske úrady sa výrazne oslabovala tým, že podvody sa síce udiali mimo notársky úrad, ale vždy vrátane medializovaných prípadov, sa zvýrazňovala účasť         u notára, pričom išlo len o osvedčenie podpisu zamestnancom notára. Ministerstvo spravodlivosti má mimoriadny záujem na posilňovaní dôveryhodnosti notárskeho stavu. Notári vydávajú notárske zápisnice, ktoré predstavujú verejné listiny a Ministerstvo spravodlivosti má záujem riešiť každý problém ohrozujúci dôveru notárskeho stavu. 
	Bude sa to týkať zmlúv, pri ktorých boli zaznamenané najčastejšie podvody s nehnuteľnosťami (kúpna, zámenná a darovacia zmluva).
Listina vo vzťahu ku ktorej notár osobne vykonal legalizáciu sa uloží do Notárskeho centrálneho registra listín, aby nebol pozmenený jej obsah. Od momentu uloženia do Notárskeho centrálneho registra listín je možné 100% zistiť, či bola listina dopisovaná alebo inak menená.

K bodu 15 (§ 58 ods. 3 písm. c))
Navrhované doplnenie § 58 ods. 3 písm. c) vychádza z praktických poznatkov              o skutočnosti, že časť notárov v notárskych osvedčovacích doložkách uvádza, že „totožnosť bola zistená zákonným spôsobom“, čo je nekonkrétna a bezobsažná floskula, ktorá celkom zjavne nezodpovedá požiadavke podľa § 58 ods. 2 písm. c) Notárskeho poriadku, pretože notár vždy de iure musí zisťovať totožnosť účastníka len zákonným spôsobom (teda notár nikdy nemôže zisťovať totožnosť účastníka nezákonným spôsobom). 
Navrhované doplnenie § 58 ods. 2 písm. c) Notárskeho poriadku sa inšpirovalo ustanovením § 7 ods. 3 písm. f) zákona č. 599/2001 Z. z. o osvedčovaní listín a podpisov na listinách obvodnými úradmi a obcami. 

K bodu 16 (§ 73k ods. 1)
Navrhovaná právna úprava súvisí s ukladaním rozsudkov o zbavení spôsobilosti na právne úkony a obmedzení spôsobilosti na právne úkony v Notárskom centrálnom registri podľa § 189a ods. 2 Občianskeho súdneho poriadku.

K bodu 17 (§ 92)
	Súčasná subjektívna trojmesačná lehota a objektívna 1 ročná lehota na disciplinárne stíhanie sú neprimerane krátke. Preto sa navrhuje ich predĺženie tak, aby bolo možné náležite zistiť rozhodujúce skutočnosti potrebné pre kvalitné podanie návrhu. 

K bodu 18 (§ 93 ods. 2)
Navrhované ustanovenie má zabrániť neprimeranej dobe od vydania rozhodnutia disciplinárnou komisiou do jeho odoslania.

K bodu 19 (§ 95 ods. 2)
Ide o ďalší príspevok k posilňovaniu dôvery v stav notárstva. Malo by byť prirodzenou súčasťou výkonu činnosti notára vo všetkých jej podobách, že notár dopredu informuje aj       o odplate za svoju činnosť. Nerozlišuje sa pritom osoba, ktorej túto činnosť poskytuje. Bude to teda platiť aj vo vzťahu k právnickým osobám. 
Ak by porušil notár túto povinnosť, zo zákona nastáva nová právna skutočnosť, ktorou je zánik jeho práva na odplatu za vykonanú činnosť.

K bodu 20 (§ 100c)
Intertemporálne ustanovenie sa vyrovnáva s režimom pôsobenia novej a skoršej právnej úpravy, pričom na notárske zápisnice vyhotovené do 31. augusta 2009 sa použije skoršia právna úprava.

K článku II (Zákon o advokácii)

K bodu 1 (§ 1a a 1b)
K § 1a 
K odsekom 1 až 3
Navrhovaná právna úprava súvisí s oprávnením advokáta autorizovať zmluvy                 o prevode nehnuteľnosti. Bez ohľadu na to, ktorá strana zmluvy o prevode nehnuteľnosti (prevodca, nadobúdateľ) uzavrie zmluvu o právnej službe s advokátom, bude mať advokát oprávnenie autorizovať zmluvu o prevode nehnuteľnosti. Obsahom autorizácie bude posúdenie, či advokátom spísaná zmluva o prevode nehnuteľnosti neodporuje zákonu alebo ho neobchádza a či sa neprieči dobrým mravom, zistenie totožnosti účastníkov zmluvy a ich zástupcov a posúdenie, či uzavretím zmluvy nedôjde ku skutočnosti zakladajúcej vznik škody. 
Je legitímne žiadať od advokáta, aby odmietol službu, ktorá je nielen v rozpore so zákonom, obchádza zákon, ale aj službu, ktorá je v rozpore s dobrými mravmi. Napríklad advokát by mal povinnosť odmietnuť zmluvu, ktorou sa sleduje obchádzanie zákona tým, že namiesto zakázaného zabezpečovacieho prevodu v spotrebiteľských veciach by účastníci sledovali uzavretie kúpnej zmluvy. Skutočný zmysel a cieľ (causa) právneho vzťahu pri  kúpnej zmluve je úplne iný, t.j. nadobudnúť vlastnícke právo za odplatu s cieľom využívať všetky 4 zložky vlastníckeho práva (ius uti, fruti, possidendi, disponendi).
Advokát má k tomu všetky podmienky vrátane prítomnosti účastníkov a tak môže náležite vyhodnotiť kvalitu právneho vzťahu. Naproti tomu úradník na správe katastra má obmedzené možnosti, pretože rozhoduje v písomnom konaní. 
V súvislosti s dobrými mravmi prichádzajú do úvahy najmä ostatné zmluvné podmienky, náhodilé a pravidelné zložky zmluvy. Prax ukáže, do akej miery sa rozšíri právna úprava aj na iné vecné práva. Predkladateľ má však prioritne záujem riešiť prevody nehnuteľností. 
Od advokáta sa bude očakávať odborný prístup pri posudzovaní súkromnoprávneho vzťahu a nemôže nechať nepovšimnutým neproporcionálne ustanovenie v zmluve, ku ktorému má prirodzene žiadať vysvetlenie. Tu je práve výhoda oproti správe katastra, na ktorej úradník nekomunikuje s účastníkmi a napriek tomu povoľuje vklad a privodí tak dosiahnutie vecno-právnych účinkov. Kontakt advokáta s účastníkmi zmluvy je nenahraditeľný. 
Predkladateľ len ako pomôcku v súvislosti najmä so zmiešanými zmluvami dáva do pozornosti niekoľko právnych viet zameraných na inštitút dobrých mravov a s poukazom na stále frekventovanejší eurokonformný výklad § 3 Občianskeho zákonníka:
„Generálna klauzula týkajúca sa dobrých mravov funguje ako posledná „inštancia“, ktorá môže zabrániť platnosti právnych úkonov, ktoré prešli sitom prieskumu z hľadiska toho, či sa jedná o rozpor so zákonom. Táto klauzula chráni právny poriadok pred tým, aby poskytoval právnu legitimáciu úkonom, ktoré z hľadiska mimoprávnych spoločenských štandardov nemožno akceptovať.“
Salač, J.: Rozpor s dobrými mravy a jeho následky v civilním právu. 1. vydání. Praha: C. H. Beck, 2000

„Dobrými mravy v občanskoprávních vztazích se v soudní praxi rozumí soubor společenských, kulturních a mravních pravidel chování, který je vlastní obecně uznávaným vzájemným vztahům mezi lidmi a mravním principům společenského řádu a který                     v historickém vývoji osvědčil jistou neměnnost, vystihujíce podstatné historické tendence jsou sdíleny rozhodující částí společnosti a mají povahu norem základních.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 2898/2005

„Rozpor s dobrými mravmi predstavuje také konanie, ktoré je zjavne právne neprijateľné, pretože je z hľadiska oprávnených záujmov strán a spoločnosti hrubo nevyvážené.“
Salač, J. Rozpor s dobrými mravy a jeho následky v civilním právu. 1. vydání. Praha: C. H. Beck, 2000
„Občanský zákoník a ani jiné právní předpisy výslovně nestanoví, do jaké výše lze při peněžité půjčce sjednat úroky. Z této skutečnosti však nelze úspěšně dovozovat, že by výše úroků závisela jen na dohodě účastníků smlouvy o půjčce a že by tedy nepodléhala žádnému omezení. Rovněž u dohody o úrocích při peněžité půjčce totiž platí ustanovení § 3 odst. 1 obč.zák., podle něhož výkon práv a povinností vyplývajících z občanskoprávních vztahů nesmí být v rozporu s dobrými mravy.“
rozhodnutí Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Nepřiměřenou a tedy odporující dobrým mravům je zpravidla taková výše úroků sjednaná ve smyslu ustanovení § 658 odst.1 obč.zák., která podstatně přesahuje úrokovou míru v době jejich sjednání obvyklou, stanovenou zejména s přihlédnutím k nejvyšším úrokovým sazbám uplatňovaným bankami při poskytování úvěrů nebo půjček.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Nemohou být žádné pochybnosti o tom, že nepřiměřeně vysoké úroky sjednané při peněžité půjčce jsou obecně považovány za odporující obecně uznávaným pravidlům chování a vzájemným vztahům mezi lidmi a mravním principům společenského řádu a že tedy jsou         v rozporu s dobrými mravy.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„V projednávané věci soudy zjistily, že úroková míra u úvěrů poskytovaných bankami činila v době uzavření smluv o půjčce 9 až 15,5 % ročně. Vzhledem k tomu, že dohodnutá výše úroků (ve výši 60 % ročně) podstatně (téměř čtyřnásobně) přesahovala horní hranici této obvyklé úrokové míry, je za tohoto stavu věci odůvodněn právní závěr, že šlo o ujednání, které je v rozporu s dobrými mravy, a tedy ve smyslu ustanovení § 39 obč.zák.neplatné.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Hlediska uvažovaná soudy nasvědčují - jak správně upozorňuje dovolatel - tomu, že žalobce při uzavírání smluv o půjčce (včetně dohody o výši úroků) pravděpodobně jednal v tíživé situaci (byť nemusela dosáhnout intenzity vyžadované pro naplnění skutkové podstaty lichvy podle ustanovení § 253 trestního zákona), která ho vedla k tomu, aby souhlasil se sjednáním úroků z půjčené částky ve výši 5 % měsíčně (tj. 60 % ročně) při splatnosti půjčky za tři roky od uzavření smluv. Pro závěr, zda dohodnuté úroky jsou nepřiměřené a tedy odporující dobrým mravům, však tato hlediska nemohou být významná.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„V souladu s dobrými mravy při sjednávání úroků při peněžité půjčce je takové jednání věřitele, který se při peněžité půjčce „spokojí“ - bez ohledu na to, v jaké situaci se nachází dlužník - s přiměřenou výší úplaty (odměny) za užívání půjčené jistiny a který tedy své volné peněžité prostředky hodlá „zhodnotit“ běžným (obvyklým) způsobem rovněž v případě, že dlužník uzavírá smlouvu o půjčce v situaci pro něj obtížné.“ ... „Úroky dohodnuté při poskytnutí peněžité půjčky představují úplatu (odměnu) za užívání půjčené jistiny.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Aj na zmluvnom základe spočívajúce úroky z omeškania podliehajú rovnako ako úroky z pôžičiek a z úverov hraniciam rozporu s dobrými mravmi.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 26. 1. 2005, č. 3Ob221 /04b; 7Ob78/06f

„Dojednanie o okolnostiam neprimeranej zmluvnej pokuty je potrebné považovať za odporujúce dobrým mravom. O tomto poskytuje zákon sudcovi právo úsudku.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 5. 10. 1971, č. 4Ob56 /71; 5Ob796/81; 5Ob677/82; 9ObA187/93

„O porušenie dobrých mravov v zmysle § 879 ods.1 ABGB sa jedná vtedy, keď je niečo zjavne jednoducho protiprávne, bez toho, aby bol porušený výslovný zákonný zákaz, teda ak niečo síce nie je protizákonné, ale hrubo protiprávne.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 21. 6. 1966, č. 8Ob150/66; 4Ob47/66

„Právny úkon je vtedy odporujúci dobrým mravom, keď je jeho obsah nezlučiteľný so základnými hodnotami právneho poriadku alebo s mravným poriadkom.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 10. 11. 1977, č. 7Ob689/77; 7Ob95/98s

„Rozpor právneho úkonu s dobrými mravmi nemusí vyplývať iba z jeho obsahu, ale tiež z celkového charakteru dojednania - v zmysle zhrňujúceho zohľadnenia obsahu, pohnútky a účelu, pričom sú dôležité predovšetkým všetky okolnosti, za ktorých bol právny úkon uzatvorený.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 22. 04. 1975, č. 4Ob10/75; 8Ob236/75

„Smlouva (dohoda, ujednání), jejímž skutečným smyslem je sjednání tzv. propadné zástavy (uspokojení pohledávky zástavního věřitele tím, že mu připadne zástava do vlastnictví), je v rozporu s účelem zástavního práva tak, jak jej stanoví zákon, a tedy pro rozpor s účelem zákona neplatná podle ustanovení § 39 obč.zák.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR  č. 21 Cdo 2535/99

„Úlohou zákazovej normy je záložcu chrániť pred tým, aby sa v dobrej viere, že bude môcť vyrovnať svoj dlh, alebo splniť svoj záväzok, zaviazal k odovzdaniu majetkovej hodnoty, ktorá presiahne pohľadávku veriteľa. Zmluva o prepadnutí veci je totiž svojou povahou podmienený právny úkon, je predsa uzatvorená s podmienkou, že veriteľ neuspokojí, alebo nie včas uspokojí veriteľa. Práve v tejto podmienke spočíva vlastnícke nebezpečenstvo takejto zmluvy a z nej samotnej je treba vyvodzovať zákaz takejto zmluvy.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 24. októbra 1995, č. 4Ob584/95; 6Ob183/05p, vydanom k § 1371 ABGB (ktorý obsahuje zákaz prepadnej klauzuly)

„Dohoda o prepadnutí veci v zmysle § 1371 ABGB je pri zabezpečovacom prevode vlastníckeho práva neprípustná.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 27. 1. 1954, č. 3Ob807/53; 3Ob574/51; 1Ob13/73; 4Ob584/95; 3Ob 109/98w; 8Ob125/98k; 6Ob183/05p

„Zákaz stanovený v § 1371 ABGB platí aj vtedy, ak v jednotlivom prípade hodnota zálohu nie je vyššia ako dlh. Dohody uzatvorené v zmysle § 1371 ABGB po vzniku splatnosti sú platné. Zákaz prepadnej klauzuly sa má na príslušné dojednanie s veriteľom, ktorý nie je vecne zabezpečený, aplikovať analogicky, pretože situácia zúčastnených osôb je z hľadiska ich záujmov rovnaká.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 24. 10. 1995, č. 4Ob584/95; 6Ob183/05p
„Požadavek na nepřiměřené smluvní úroky současně naplňuje skutkovou podstatu trestného činu lichvy, a to za předpokladu, že jde (má jít) o plnění, jehož hodnota je k hodnotě vzájemného plnění v hrubém nepoměru, a že věřitel přitom zneužije tísně, nezkušenosti, rozumové slabosti nebo rozrušení dlužníka (srov.§ 253 trestního zákona).“ 
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR  č. 21 Cdo 1484/2004-94

(1) Právny úkon, ktorý odporuje dobrým mravom, je neplatný.
(2) Neplatný je predovšetkým právny úkon, ktorým niekto pri využití stavu núdze, neskúsenosti, nedostatočnej schopnosti úsudku, alebo podstatnej hospodárskej slabosti iného, nechá pre seba, alebo pre tretiu osobu za poskytnutie plnenia prisľúbiť alebo poskytnúť majetkové výhody, ktoré sú v nápadnom nepomere k takémuto plneniu.“
§ 138 ods. 1 a 2 nemeckého Občianskeho zákonníka

„(1) Zmluva, ktorá odporuje zákonnému zákazu alebo dobrým mravom, je neplatná.
(4) Predovšetkým sú neplatné nasledovné zmluvy, ak niekto využije ľahkomyseľnosť, stav núdze, slabomyseľnosť, neskúsenosť, alebo rozrušenie mysle niekoho iného takým spôsobom, že sebe, alebo tretej osobe za poskytnutie plnenia nechá sľúbiť, alebo poskytnúť protiplnenie, ktorého majetková hodnota je vo vzťahu k plneniu v nápadnom nepomere.“
§ 879 ods. 1 a 4 rakúskeho Všeobecného občianskeho zákonníka	

„Úžera predpokladá ako objektívny znak hrubé, ľahko rozpoznateľné porušenie ekvivalentnosti, pritom je potrebné postaviť do vzájomného pomeru všetky vzájomné hodnoty plnení.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 20. 3. 1985, č. 1Ob532/85

„Úžera robí neplatnou celú zmluvu, nie iba jej zakázanú časť.“
rozhodnutie rakúskeho Najvyššieho súdneho dvora z 4. 2. 1964, č. 4Ob505/64; 7Ob111/65; 1Ob122/73; 8Ob253/99k

„Kto zneužívajúc niečiu tieseň, neskúsenosť alebo rozumovú slabosť alebo niečie rozrušenie, dá sebe alebo inému poskytnúť alebo sľúbiť plnenie, ktorého hodnota je k hodnote vzájomného plnenia v hrubom nepomere, alebo kto takú pohľadávku uplatní alebo v úmysle uplatniť ju, na seba prevedie...“
§ 235 Trestného zákona SR

„O lichevní smlouvu podle občanského práva jde v případě, kdy jednající z okolností věci věděl anebo musel vědět, že druhá strana je postižena okolnostmi uvedenými shora,         a tuto okolnost využil; nevyžaduje se, aby jeho jednání bylo současně v trestním řízení označeno za trestný čin.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 22 Cdo 1993/2001

„Dohoda, kterou byly při peněžité půjčce sjednány nepřiměřeně vysoké úroky, je neplatná (§ 39 obč.zák. ), a to buď pro rozpor se zákonem (představuje-li naplnění skutkové podstaty trestného činu lichvy podle ustanovení § 253 trestního zákona, popřípadě jiného trestného činu) nebo pro rozpor s dobrými mravy (v ostatních případech).“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004-94

„Ustanovení § 3 odst. 1 občanského zákoníku (o tom, že výkon práv a povinností vyplývajících z občanskoprávních vztahů nesmí být v rozporu s dobrými mravy) patří                k právním normám s relativně neurčitou (abstraktní) hypotézou, tedy k takovým právním normám, jejichž hypotéza není stanovena přímo právním předpisem a které přenechávají soudu, aby podle svého uvážení v každém jednotlivém případě vymezil sám hypotézu právní normy ze širokého, předem neomezeného okruhu okolností.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Protože sama zastavárenská smlouva je podle jejich názoru neplatná jak pro rozpor s rozsahem a povahou živnostenského oprávnění žalované, tak pro rozpor s dobrými mravy, neboť sjednaný „zastavárenský poplatek“ výrazně překračuje úrokovou míru používanou při poskytování úvěru bankami, nemůže být platná ani kupní smlouva, která měla neplatnou zastavárenskou smlouvu jistit.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 2535/99 

„Je-li neplatné ujednání o výši úroků obsažené ve smlouvě o půjčce, z povahy právního úkonu a ani z jeho obsahu nevyplývá, že by tuto část nebylo možné oddělit od ostatního obsahu smlouvy. Smlouva o půjčce je však neplatná pouze v ujednání o výši úroků jen tehdy, jestliže oddělení této části od ostatního obsahu smlouvy nebrání ani okolnosti, za nichž ke smlouvě došlo.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 21 Cdo 1484/2004

„Skutečnosti uvedené žalovanou ve vyjádření bylo třeba posoudit jako obranu žalované, že ve věci šlo o sjednání tzv. propadné zástavy, což by činilo smlouvu neplatnou (viz R 23/2005 a judikaturu tam uvedenou), a že šlo o lichevní smlouvu, která je též neplatná. Skutečnosti týkající se manžela žalované i její dcery byly obsahově námitkami rozporu výkonu práva požadovat vyklizení bez zajištění bytové náhrady s dobrými mravy (§ 3 odst. 1 ObčZ, lze dodat, že věc bylo třeba posoudit přiměřeně i podle R 22/1999 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek). Podmínky vydání rozsudku pro uznání tak v této věci nebyly splněny.“
rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR č. 22 Cdo 2646/2005

Autorizáciu advokát potvrdí autorizačnou doložkou. Absencia autorizačnej doložky nerobí zmluvu neplatnou. Bez tejto náležitosti nie je možné prisúdiť účinky autorizácie. Pokiaľ advokát poskytne právnu službu pri prevode nehnuteľnosti a nebude zmluvu autorizovať, nedosiahnu sa účinky predpokladané právnou úpravou v článku III. 
K odseku 4 
Advokát bude povinný oznámiť účastníkovi zmluvy o prevode nehnuteľnosti platobné podmienky, ktoré sú dohodnuté v zmluve. Ide o prevenčné ustanovenie. Aplikačná prax potvrdzuje, že priemerný spotrebiteľ právnej služby nie vždy dobre veciam rozumie a vždy je lepšie škodovým udalostiam predchádzať, ako ich následne riešiť. Od advokáta sa výslovne žiada, aby účastníkov zmluvy oboznámil s platobnými podmienkami. Táto informácia bude najdôležitejšia v prípade, ak kúpna cena už bola vyplatená pred podpisom kúpnej zmluvy. Najmä u starších osôb boli v aplikačnej praxi zaznamenané nesprávne predstavy o plnení povinnosti zaplatiť kúpnu cenu. Zákon nemôže byť natoľko kazuistický, aby postihol všetky rozmanitosti života a necháva sa na aplikačnú prax, ako sa v konkrétnych situáciách advokát vyporiada s touto zákonnou povinnosťou.
Nepochybne významnou informáciou, ktorú advokát povinne účastníkom zmluvy uvedie, bude aj údaj o poistnom krytí a poisťovni. Advokát bude povinný oznámiť účastníkovi zmluvy o prevode nehnuteľnosti výšku poistného krytia a poisťovňu v ktorej je poistený pre prípad škody v súvislosti s autorizáciou zmluvy o prevode nehnuteľnosti. Tieto informácie môžu byť pre účastníka zmluvy dôležité pre výber advokáta. 

K § 1b
Cieľom navrhovanej právnej úpravy bude vybavenie prevodu z jedného miesta. Advokát na základe písomného plnomocenstva (procesného) účastníka zariadi nielen vyhotovenie ale aj doručenie podania príslušnej správe katastra. Ustanovenie nie je kazuistické a počíta so všetkými podaniami na správy katastra. V prípade, ak sa zavedie elektronické podávanie návrhov, kancelária advokáta bude miestom na pružné vybavenie elektronického podania na príslušnú správu katastra. 
Legalizácia notárom sa nebude vyžadovať v prípade zmluvy autorizovanej advokátom. Obdobne, ako u notára, pôjde o prísnu zodpovednosť advokáta. Úkony, ktoré má vykonať advokát na účely zistenia totožnosti účastníkov a ich zástupcov sú len príkladmo vypočítané a budú závisieť od konkrétneho prípadu. Je na advokátovi, aby náležite vyhodnotil otázku, či vykonal dostatočné zisťovanie na spoľahlivý záver o totožnosti osoby. Advokát musí zistiť totožnosť na strane všetkých účastníkov zmluvy a aj v tom spočíva zvýšená bezpečnosť prevodu cestou advokáta. Problém totiž môže nastať aj v prípade, že sa zneužije totožnosť nadobúdateľa, kedy by šlo rovnako o neplatný právny úkon. Predkladateľ sleduje čo najširšie eliminovanie zistených nečestných praktík pri prevodoch nehnuteľností. Akonáhle sa vykonáva autorizácia, advokát musí urobiť všetko preto, aby nedošlo k pochybeniu. Už len samotné vyťažovanie účastníka zmluvy advokátom, bude dôležitou prekážkou pre nečestné úmysly. Príkladmo sa advokátovi navrhuje postup  v  prípade pochybností a to najmä výzva na predloženie dokladov z evidencie dokladov totožnosti (§ 15 zákona č. 224/2006 Z. z. o občianskych preukazoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, § 69c odseku 1 zákona č. 171/1993 o Policajnom zbore (každý má právo písomne požiadať Policajný zbor o poskytnutie informácie, aké osobné údaje Policajný zbor spracúva o jeho osobe, pričom Policajný zbor je povinný bezplatne žiadateľovi odpovedať do 30 dní od doručenia písomnej žiadosti.)
Pokiaľ ide o stratené a odcudzené občianske preukazy, v súčasnosti sú informácie         o nich verejnosti prístupné na stránke Ministerstva vnútra Slovenskej republiky: http://www.minv.sk/egovinet/StratenyOdcudzenyDoklad.)
	Advokát musí vyčerpať všetky možnosti na preverenie totožnosti osoby a zrejme nebude vylúčené ani preverovanie totožnosti osoby napr. v mieste jej bydliska, alebo na úrade v mieste bydliska. 
Ak advokát neodmietne osvedčenie totožnosti bez ohľadu na to, o ktorého účastníka zmluvy ide a dôjde k zneužitiu totožnosti, nemôže sa zbaviť zodpovednosti. Jedinou výnimkou by bolo,  ak poškodený vedel o škodovej udalosti, tzn. že by pripravoval podvodný scenár a advokát by to preukázal. Sledovanému cieľu zodpovedá dikcia „nemá istotu.“ Dikcia „má pochybnosti“ by sledovaný zámer nenaplnila, pretože by advokátovi postačovalo skonštatovať, že nemal pochybnosti a takto jednoducho by sa zbavil zodpovednosti. 
Povinnosťou advokáta je zistiť totožnosť nielen prevodcu, ale aj nadobúdateľa, teda všetkých účastníkov zmluvy. Zodpovedá to predstavám predkladateľa vybudovať u advokáta bezpečnejšie miesto na prevod nehnuteľnosti.

K bodom 2 a 3 (§ 3 ods. 3 a poznámka pod čiarou k odkazu 7)
Navrhované ustanovenie reaguje na zmeny v Trestnom zákone, kedy došlo k zmene skutkových podstát (pôvodne „obzvlášť závažný úmyselný trestný čin“ po novom „obzvlášť závažný zločin“, pôvodne „trestný čin prijímania úplatku a inej nenáležitej výhody“ po novom „trestného činu prijímania úplatku“), ako aj na novú právnu úpravu zákona o registri trestov (v poznámke pod čiarou k odkazu 7 sa zrušený zákon č. 311/1999 Z. z. o registri trestov sa nahrádza platným zákonom č. 330/2007 Z. z. o registri trestov).

K bodu 4 (§ 8 ods. 3)
Navrhované ustanovenie umožňuje Slovenskej advokátskej komore pozastaviť výkon advokácie tomu advokátovi, na ktorého bol podaný návrh na disciplinárne konanie a jeho pôsobenie do rozhodnutia disciplinárneho senátu by poškodzovalo dobré meno advokácie.

K bodu 5 (§ 18 ods. 2)
Definuje sa pojem odborná starostlivosť advokáta pre potreby v ďalších častiach zákona.

K bodu 6 (§ 18 odseky 4 a 5)
Obdobne ako u notára, musí advokát vopred informovať spotrebiteľa právnej služby o cene úkonu právnej služby. Ak si túto povinnosť nesplní a poskytne úkon právnej služby, zanikne mu zo zákona právo na odmenu za tento úkon právnej služby. 	
Cieľom je posilniť dôveru v advokátsky stav, pretože odmena za poskytovanie právnej služby sa stane viac predvídateľnou. Prax totiž potvrdzuje, že najmä pri vysokých odmenách spotrebiteľ právnej služby negatívne znáša oznam o celkovej konečnej odmene advokáta. Navrhované ustanovenie zapadá do celkového kontextu právnej úpravy určenej na ochranu spotrebiteľa.
Navrhovaná právna úprava rieši aj situáciu, ak advokát poruší svoju povinnsť vyplývajúcu z § 18 ods. 2. Nedajú sa kazuisticky vypočítať konkrétne porušenia uvedenej povinnosti a necháva sa na aplikačnú prax, aby sa cez rozhodnutia súdov s uvedenou právnou úpravou vysporiadala. 

K bodu 7 (§ 24 ods. 6)
Navrhované ustanovenie rieši dôsledky nekvalitnej právej služby, ak bola na základe súdneho rozhodnutia poskytnutá bez odbornej starostlivosti. Pôjde najmä o rozhodnutia súdov so zdôraznením neúčelnosti právnej ochrany podľa § 142 ods. 1 OSP. 
Je prirodzené, že za nekvalitu nepatrí odmena. Je neprirodzené za nekvalitu uplatňovať odmenu.
Predpokladom je právoplatné rozhodnutie súdu o nekvalitnej právnej službe, čím sa minimalizujú pochybnosti o aplikácii navrhovaného ustanovenia. 
Napr. V jednom prípade súd priznal úspešnému žalovanému náhradu trov za zastupovanie len v rozsahu ¼ za neodborný postup advokáta. Predstavovalo to niekoľko desaťtisíc korún, ale advokát uplatňoval niekoľko stotisíc korún. Je neprirodzené, ak súdy právoplatne rozhodnú o znížení náhrady trov pre neodborný postup advokáta, aby tento napriek tomu mal právo na plnú odmenu (napr. rozsudok Krajského súdu v Prešove z 10. 12. 2008 č. 3Co 67/2008). Navrhované ustanovenie bude dopadať aj na prípady, ak súd náhradu trov nepriznal z dôvodu, že trovy neboli vyšpecifikované. Rozhodovanie o trovách je založené na návrhu a špecifikácií. Ak klient doplatí na to, že advokát opomenul špecifikovať trovy konania, je spravodlivé, aby nemohol advokát žiadať od klienta odmenu v rozsahu nepriznania trov konania. 

K bodu 8 (§ 25)
	Ide o reakciu na osobitnú právnu úpravu odmeňovania advokáta Centrom právnej pomoci zákon č. 327/2005 Z. z. o poskytovaní právnej pomoci osobám v materiálnej núdzi.

K bodu 9 (§ 26 ods. 4)
Navrhované ustanovenie súvisí s navrhovanou zodpovednosťou advokáta pri autorizácii (§ 1a). 

K bodu 10 (§ 71 ods. 2 písm. k))
	Navrhované doplnenie § 71 ods. 2 písmenom k) umožňuje Slovenskej advokátskej komore vydávať záväzné potvrdenie o forme výkonu advokácie podľa § 12 tohto zákona          a o skutočnosti či advokát je samostatne zárobkovo činnou osobou podľa osobitného predpisu napríklad na účely poistenia podľa zákona o sociálnom postení.

K bodu 11 (§ 82a)
Intertemporálne ustanovenie sa vyrovnáva s režimom pôsobenia novej a skoršej právnej úpravy, pričom na zmluvy o prevode nehnuteľností spísané advokátom do 31. augusta 2009 sa použije skoršia právna úprava.

K bodu 12 (§ 87 ods. 2)
Platná právna úprava nepamätá na ustanovovanie advokátov súdom podľa § 30 Občianskeho súdneho poriadku. Predkladateľ preto zosúlaďuje tento nedostatok v právnej úprave.

K bodu 13 (Príloha č. 3)
Príloha obsahuje vzor doložky o autorizácii zmluvy.

K článku III (Katastrálny zákon)

K bodom 1 a 2 (§ 31 ods. 1 až 3)
Zmluva je akt súkromného práva a nemala by sa posudzovať orgánom štátnej správy    a v správnom konaní, ale súdom podľa predpisov súkromného občianskeho práva. Platná právna úprava však nedáva iné východisko než to, aby sa v správnom konaní (vkladové konanie) vedenom orgánom štátnej správy (správou katastra), riešila aj otázka platnosti zmluvy. Vzhľadom na možné riziká s vážnym dopadom na účastníkov zmluvy nie je možné, aby bez toho, aby niekto posudzoval platnosť zmluvy z hľadiska hmotného súkromného práva, boli vystavené osoby úplnej liberalizácii pri tak závažných veciach, ako sú prevody nehnuteľností, prípadne prevody iných vecných práv. Spravidla ide o vysokú hodnotu predmetu prevodu (rodinné domy, byty, pozemky) a zasahuje sa až do Ústavou garantovaných práv (právo na obydlie). Štát preto nemôže nechať napospas najmä slabšie osoby rôznym nečestným praktikám a vypustiť posudzovanie platnosti zmluvy. Ale aj pri bežných právnych vzťahoch, pri ktorých absentujú podvodné úmysly, nie je možné vylúčiť neplatnosť zmluvy. A vždy je výhodnejšie prevenčné posudzovanie platnosti zmluvy, ako ex post v súdnom sporovom konaní. Predkladateľ má záujem udržať posudzovanie platnosti zmluvy z hľadiska jeho budúcich ambícií dosiahnuť raz verejný register s materiálnou publicitou, t.j. aby bol register plne dôveryhodný. V súčasnosti tomu tak nie je. V tomto smere je vhodnejšia úprava katastra s prvkami tribunálu, než opustenie posudzovania platnosti zmluvy. To na margo snáh vypustiť posudzovanie zmluvy, pretože štát je žalovaný na nie nízke sumy na náhrady škody.
Jediným východiskom z uvedenej situácie a ktoré zároveň môže byť aj určitým odbremenením správ katastra sú poistení právnici registrovaní v komorovom systéme               a ktorým prirodzene prináleží posudzovať súkromnoprávne inštitúty (zmluva, omyl, tieseň, dobré mravy, interpretačné pravidlo, odstúpenie od zmluvy, absolútna a relatívna neplatnosť, laesio enormis de lege ferenda). 
Tým, že správy katastra by neposudzovali platnosť zmlúv spísaných či už notárom alebo advokátom, vzniká opodstatnená požiadavka na skoršie povolenie vkladu, keďže sa orgán štátnej správy sústredí len na súladnosť s katastrálny operátom. V spoločnosti takto môže vzniknúť v prípade potreby aj priestor na oveľa skoršie povolenie vkladu so zárukou vyššej bezpečnosti a zároveň aj čiastočne odbremenenie preťažených správ katastra. Nezanedbateľnou skutočnosťou je aj presun zodpovednosti za prípadný vznik škody zo strany štátu na súkromných právnikov. 
Nový procesnoprávny mechanizmus zavedený novelou Občianskeho súdneho poriadku (vykonanou zákonom 384/2008 Z. z.) bude v prípade sporu o neplatnosť zmluvy garantovať jednoduchšie procesnoprávne postavenie osôb dotknutých neplatnosťou zmluvy (do pozornosti § 44a - poznámka spornosti, § 159a - záväznosť rozsudku pre osoby, ktoré uzavreli zmluvy po zavedení poznámky spornosti). Prechádzajúca právna úprava nútila dotknutú osobu najprv dosiahnuť predbežným opatrením súdu, aby sa zastavili prevody               a naturálna reštitúcia sa značne komplikovala. Predkladateľ dáva do pozornosti pre porovnanie staré procesné právo platné do 1. 1. 1951: 

Nariadenie Ministerstva spravodlivosti z 12. decembra 1855, č. 222/1855  r. z. (ríšsky zákonník).

XIV.
Výmazné žaloby a poznámky sporu
1. Kvôli neplatnosti vkladu od počiatku
a)	v civilnom konaní

§ 148

Ak chce účastník opierať platnosť vkladu, ktorým bol ukrátený na svojich právach a tým požadovať znovu navrátenie do pôvodného knižného stavu, môže žiadať o výmaz vkladu žalobou, ktorú treba podať príslušnému pozemkovo-knižnému súdu, pokiaľ taká žaloba nie je vylúčená v § 443 CPO (Civil prozess Ordnung-OSP).
	Žalobca môže požadovať poznámku sporu buď súčasne so žalobou, alebo neskôr, avšak vždy osobitným návrhom. 
	Táto poznámka sporu má za následok, že rozsudok vynesený o žalobe má svoju plnú účinnosť aj voči tým osobám, ktoré nadobudli knihové práva až po poznamenaní sporu. 

ÚGKK uvažuje s elektronizáciou vkladového konania a tak by sa vytvoril priestor aj na povolenie vkladu doslova obratom za splnenia ďalších zákonných bezpečnostných podmienok. 
Predkladateľ už teraz dáva do pozornosti v rámci svojich ambícií dosiahnuť raz materiálnu publicitu katastra niektoré potrebné zmeny:
1. zamestnanec správy katastra s právnickým vzdelaním, 
2. primeraná miera nezávislosti rozhodovania, na rozdiel od úradníkov štátnej správy,
3. posudzovanie platnosti zmluvy podľa predložených listín,
4. doručovanie rozhodnutia ešte pred povolením vkladu s možnosťou odvolania sa     na súd,
5. zákonné podmienky pri splnení ktorých by sa nadobúdateľ stal vlastníkom nehnuteľnosti aj od nevlastníka (predovšetkým dobromyseľnosť so zreteľom na všetky okolnosti, držba, prípadne zákonná lehota, atď.).
Uvedená ambícia si však vyžiada zásahy aj do civilného kódexu a vhodné je ju pripraviť súčasne s prípravou prvého slovenského Občianskeho zákonníka. Predkladateľ intenzívne monitoruje vkladové systémy v iných štátoch a históriu intabulačného systému.
Pokiaľ ide o odbremenenie správ katastra z hľadiska civilistických prvkov, predkladateľ dáva do pozornosti napr. pripravovaný Občanský zákoník v Českej republike           v ktorom sa obdobne uvažuje s tým, že po notárovi a advokátovi sa bude prezumovať správnosť predložených dokladov (Občanský zákoník de lege ferenda). Investícia do kvality rozhodovania o povolení vkladu zamestnancom katastra, pokiaľ zmluvu nespíše notár/advokát, z hľadiska budúcich ambícií bude nevyhnutná. Správa katastra napr. povolila vklad k darovacej zmluve, ale k vecnému bremenu, ktorému zodpovedalo právo darcu užívať darovanú nehnuteľnosť až do smrti, vklad zamietla. Darca tak nemá ani dom, ani právo ho užívať. Zostáva mu len súdiť sa. Život však prináša rôzne zložitejšie občianskoprávne konštrukcie, ohľadne ktorých je už dosť dobrá judikatúra. 
 Snáď najviac nečestností bolo spôsobených falšovaním plnomocenstva a to osvedčení listiny zamestnanec správy katastra nemá takmer žiadnu šancu posúdiť, či ide o podvod. Navrhuje sa preto sprísnenie formy pre plnomocenstvo pri zastupovaní účastníka zmluvy pri jej uzatváraní. Netýka sa to teda procesného plnomocenstva vo vkladovom konaní.

K bodu 3 (§ 32 ods. 2)
	Porovnaj tiež dôvodovú správu k predošlému bodu. Notár a advokát bude zodpovedať za poskytnutú právnu službu a v určitých prípadoch sa nebude môcť zbaviť zodpovednosti ak nepreukáže, že sám poškodený participoval na škodovej udalosti. Niet dôvodu, aby po notárovi a advokátovi ešte raz posudzovala zmluvy ďalšia inštitúcia, ktorá naviac pri takomto posudzovaní ani osobne nejedná s účastníkmi zmluvy. Predkladateľ rešpektujúc princípy súkromného práva navrhuje odbremeniť správy katastra od posudzovania platnosti zmluvy      z hľadiska hmotného občianskeho práva. To umožní správam katastra pristúpiť                        k rýchlejšiemu vkladu. Navrhuje sa preto bezodkladné povolenie vkladu a to len so zreteľom na zložitosť zavkladovávanej zmluvy. Zamestnanec správy katastra tak individuálne posúdi zložitosť zmluvy a podľa zložitosti zmluvy bude rozhodovať o bezodkladnosti povolenia vkladu. Ak má táto spoločnosť mať bezpečnejší systém prevodov nehnuteľností k relatívnej spokojnosti fyzických a právnických osôb pri zachovaní katastra a zachovaní vkladového systému, navrhovaná úprava napĺňa tieto ambície predkladateľa. 

K bodu 4 (§ 42 ods. 3)
Predkladateľ má za cieľ dosiahnuť komplexnú ochranu účastníkov prevodu v prípade notárskej zápisnice alebo autorizácie advokátom a prax potvrdzuje, že podvody nesúvisia len so zneužívaním osoby prevodcu ale aj osoby nadobúdateľa. Notári a advokáti budú musieť zisťovať totožnosť všetkých účastníkov zmluvy a nielen prevodcu. Autorizácia advokátom v sebe zahŕňa súčasne aj zisťovania pravosti podpisu účastníkov zmluvy (porovnaj tiež českú právnu úpravu, podľa ktorej sa osoby uzatvárajúce zmlúv pred advokátom už nemusia presúvať pred notára za účelom legalizácie podpisu).

K bodu 5 (§ 79i)
Intertemporálne ustanovenie sa vyrovnáva s režimom pôsobenia novej a skoršej právnej úpravy, pričom na zmluvné vzťahy týkajúce sa prevodov nehnuteľností, ktoré boli  uzavreté do 31. augusta 2009, sa použije skoršia právna úprava.

K článku IV (účinnosť)
	Navrhuje sa účinnosť právneho predpisu.