Návrh na zrušenie úlohy B.7 uznesenia vlády SR č. 220/1999 k správe o stave siete ZÚ SR v zahraničí s cieľom jej zosúladenia so zahranično-politickými a ekonomickými prioritami SR

Vláda SR uznesením č. 220/B7/1999 MZV SR uložila ministrovi zahraničných vecí realizovať predaj nasledovného majetku štátu v zahraničí: budova Misie SR pri ES na 118. Ave. Brugmann v Bruseli, byty na Mainstrasse 30-60 v Kolíne nad Rýnom, areál objektov ZÚ SR v Phnom Penhe, budova ZÚ SR v San José, budovu rezidencie a pozemok rezidencie v Manague, budova ZÚ SR a pozemok ZÚ SR v Manague, rezidencia na Kakola Road 251 v Lusake. 

Všetky nehnuteľnosti, ktorých sa uznesenie vlády SR č. 220/B7/1999 týka, nadobudla Slovenská republika počas delenia majetku po bývalej ČSFR. Pri niektorých z týchto nehnuteľností nebola z rôznych dôvodov (napr. politická situácia v krajine, miestne právnej predpisy a ich uplatňovanie, systém administratívy, podmienky a obmedzenia predaja niektorých nehnuteľností a pod.) zabezpečená registrácia majetku z ČSFR na SR. Proces registrácie predmetného nehnuteľného majetku v zahraničí prebiehal veľmi pomaly, ukončiť sa ho podarilo až v lete 2001.

Pri predaji nehnuteľného majetku postupuje Ministerstvo zahraničných vecí SR v zmysle zákona NR SR č. 278/1993 Z. z. o správe majetku štátu v znení neskorších predpisov (ďalej len “zákon o správe majetku štátu”). Nie je reálne, aby táto úprava vystihla v jednotlivých prípadoch všetky miestne špecifiká a obmedzenia, viažuce sa ku konkrétnej nehnuteľnosti, alebo zohľadnila odlišné postupy a zvyklosti spojené s predajom a prevodom majetku v príslušnom štáte. Reálny stav vyžaduje konzultácie zamestnancov zastupiteľských úradov SR s miestnymi notármi a právnikmi, ktorí majú v zmysle zákonov platných v mieste oprávnenie uskutočňovať úkony spojené s predajom nehnuteľností. 

Zákon o správe majetku štátu z pohľadu Ministerstva zahraničných vecí SR okrem uvedeného neupravuje ďalší postup v prípade, že osobitné ponukové konanie v zahraničí je neúspešné, čo sa stáva najmä v krajinách Latinskej Ameriky, Ázie a Afriky. V niektorých prípadoch sa musí niekoľkokrát opakovať, s čím sa Ministerstvo zahraničných vecí SR stretlo pri predaji majetku areálu objektov ZÚ SR v Phnom Penhe, budovy ZÚ SR v San José, budovy rezidencie a pozemku rezidencie v Manague, budovy ZÚ SR a pozemku ZÚ SR v Manague, resp. po neúspešnom konaní pri odpredaji majetku v San José muselo predajom poveriť miestnu realitnú kanceláriu. 

Záujem o kúpu nehnuteľností v Phnom Penhe prezentovali zástupcovia Európskej komisie. Komisia však v septembri 2003 oznámila Ministerstvu zahraničných vecí SR záporné stanovisko ku kúpe predmetnej nehnuteľnosti, na základe čoho bol ZÚ Bangkok zaslaný pokyn na zopakovanie opakovaného osobitného ponukového konania, ktoré práve v mieste prebieha. V súčasnosti už Ministerstvo zahraničných vecí SR ukončilo pripomienkové konanie ku kúpnej zmluve, ktorou prevádza Slovenská republika majetok v San José a po udelení splnomocnenia štatutára k jej podpisu, bude možné pristúpiť k uzavretiu zmluvy.

Ako vyplýva zo skúsenosti Ministerstva zahraničných vecí SR pri predaji majetku v zahraničí, opakovanie postupu je časovo aj odborne náročné a vyžaduje rozsiahle právnické vedomosti z vnútorného práva krajiny pôsobnosti, na čo zastupiteľské úrady SR nemajú objektívne dostatočné kapacity. Rovnako je však potrebné upozorniť na skutočnosť, že pri vypracovaní znaleckého posudku je problematické aj zabezpečenie miestneho znalca alebo inej oprávnenej osoby, ktorá vypracuje relevantný odborný posudok odrážajúci skutočnú cenu nehnuteľnosti v určitom čase na trhu, čo bolo problémom pri majetku v Lusake aj San José a v Manague. V prípade predaja predmetného majetku bolo potrebné opakovať časovo náročné opakované ponukové konanie, ktoré práve prebieha v Manague. Zároveň nezanedbateľným problémom je pri vypracovaní, resp. už pri samotnom predaji aj skutočnosť, že v určitom období prevláda ponuka nad dopytom. Hlavne v rozvojových krajinách je často problémom aj solventnosť miestnych fyzických a právnických osôb, ktoré majú záujem o kúpu, čo sa týka práve Afriky a Latinskej Ameriky.

V prípade, že nemá Slovenská republika zastupiteľský úrad priamo v štáte, v ktorom sa nehnuteľný majetok nachádza, spomaľuje sa proces predaja aj z dôvodu vzdialenosti príslušného zastupiteľského úradu SR k tomuto štátu a nadväzne na to aj z dôvodu problémov spojených s komunikáciou s miestnymi úradmi. Rovnako je problémom, najmä v ázijských krajinách v ktorých nie je zastupiteľský úrad SR, aj skutočnosť, že na predaj je potrebný súhlas miestnych kompetentných orgánov (ministerstvo zahraničných vecí, resp. financií) a získať ho je veľmi obtiažne. Ide totiž o majetok bývalej ČSFR, ktorý pôvodne nadobudla na základe reciprocity (prísľub poskytnutia obdobných nehnuteľností v Prahe a Bratislave) za zvýhodnených podmienok ČSSR, čím miestne orgány tento súhlas obvykle podmieňujú.

Ministerstvo zahraničných vecí SR sa pri realizácii predaja stretáva aj s prípadmi, keď veľkú zmenu na trhu s nehnuteľnosťami spôsobí vojenský konflikt alebo uvalenie embarga, ako napr. pri majetku v Rangúne v Myanmare alebo v Adene v Jemenskej republike.

Aj napriek snahe a času, ktoré týmto úlohám venujú zastupiteľské úrady SR a Ministerstvo zahraničných vecí SR sa proces predaja javí zdĺhavým. V termíne, stanovenom uznesením vlády 220/B7/1999, bol zrealizovaný predaj bytov na Mainstrasse 30-60 v Kolíne nad Rýnom a budova Misie SR pri ES na 118. Ave. Brugmann v Bruseli. Okrem predaja uvedeného majetku v zmysle predmetného uznesenia vlády sa Ministerstvu zahraničných vecí SR podarilo do 31.12.2003 predať nehnuteľnosti v Lime, Nikózii, Padove a v Prahe. V súčasnosti Ministerstvo zahraničných vecí SR uzatvára proces odpredaja majetku v San José a ďalšieho prebytočného majetku SR v Adene, Sao Paulo a vo Washingtone, pri ktorom plynie lehota splatnosti kúpnej ceny. 

Keďže predaj majetku štátu nie je závislý len od Ministerstva zahraničných vecí SR, ako správcu predmetného majetku, ale aj od ďalších subjektov podieľajúcich sa na procese predaja, z uvedeného vyplýva, že v praxi nie je možné stanovovať záväzné termíny vo vzťahu k predaju nehnuteľností v zahraničí v správe Ministerstva zahraničných vecí SR. Napriek tomu Ministerstvo zahraničných vecí SR bude aj v budúcnosti postupne realizovať predaj nehnuteľného majetku štátu, ktorý má v správe tak, aby sa s týmto majetkom nakladalo účelne a s maximálnou hospodárnosťou v súlade so zákonom NR SR č. 278/1993 Z.z. o správe majetku štátu v znení neskorších predpisov. 

Na základe uvedených skutočností Ministerstvo zahraničných vecí SR navrhuje zrušiť úlohu B.7 uznesenia vlády SR č. 220/1999.