Prílohy

Príloha č. 1

NÁVRH DOHOVORU O NÁHRADE ŠKODY
 SPôSOBENEJ TRETÍM STRANÁM ČINMI PROTIPRÁVNEHO ZASAHOVANIA
   VOČI LIETADLÁM

Kapitola I

Princípy

Článok 1 – Definície

Pre účely tohto dohovoru:

a)  „Čin protiprávneho zasahovania“ znamená čin, ktorý je definovaný ako porušenie Dohovoru o potláčaní protiprávneho zmocnenia sa lietadiel, podpísaného v Haagu 16. decembra 1970, alebo Dohovoru o potláčaní protiprávnych činov ohrozujúcich bezpečnosť civilného letectva, podpísaného v Montreale 23. septembra 1971, a všetky zmeny a dodatky platné v čase udalosti.

b)   “Udalosť“ nastane, keď škodu spôsobí lietadlo počas letu v dôsledku aktu protiprávneho zasahovania.

c) 	Lietadlo je považované za lietadlo „počas letu“ kedykoľvek od okamihu, keď všetky jeho vonkajšie dvere budú zatvorené po nastúpení alebo naložení až do okamihu, keď niektoré z týchto dverí budú otvorené pre vystúpenie alebo vyloženie.

d)	„Medzinárodný let“ znamená každý let, ktorého miesto odletu a ktorého plánované miesto príletu sa nachádzajú na územiach dvoch štátov bez ohľadu na to, či let bude alebo nebude prerušený, alebo na území jedného štátu, ak na území druhého štátu dôjde k dohodnutému medzipristátiu.

e) 	„Maximálna hmotnosť“ znamená maximálnu potvrdenú vzletovú hmotnosť lietadla, bez účinku nosného plynu, ak je použitý. 

f)	„Prevádzkovateľ“ znamená osobu, ktorá používala lietadlo v čase vzniku škody, pričom v prípade, že  prevádzkovanie lietadla si vyhradila osoba, od ktorej bolo priamo alebo nepriamo odvodené právo na použitie príslušného lietadla, táto osoba bude považovaná za prevádzkovateľa. Osoba bude používať lietadlo, ak ho bude používať osobne, alebo ak  pracovníci alebo agenti tejto osoby budú používať lietadlo počas trvania svojho pracovného pomeru, v rozsahu alebo mimo rozsahu svojho oprávnenia.    

g)  	„Osoba“ znamená každú fyzickú alebo právnickú osobu vrátane štátu.

h)	„Vyššie vedenie“ znamená členov dozornej rady prevádzkovateľa, členov jeho správnej rady alebo iných vedúcich pracovníkov prevádzkovateľa, ktorí majú právomoc plniť významné funkcie pri prijímaní záväzných rozhodnutí o spôsobe, akým budú riadené alebo organizované všetky činnosti prevádzkovateľa alebo ich podstatná časť.

i)	„Zmluvný štát“ znamená štát, pre ktorý platí tento dohovor.

j)	„Tretia strana“ znamená osobu s výnimkou prevádzkovateľa, cestujúceho, odosielateľa alebo príjemcu nákladu; v prípade zrážky „tretia osoba“ znamená aj prevádzkovateľa, vlastníka a posádku druhého lietadla a cestujúceho, odosielateľa alebo príjemcu nákladu uloženého na palube druhého lietadla.

Článok 2 – Rozsah

1.	Tento dohovor  sa vzťahuje na škodu spôsobenú tretím osobám, ktorá vznikne na území zmluvného štátu zapríčinením lietadla počas medzinárodného letu v dôsledku aktu protiprávneho zasahovania. Tento dohovor bude platiť aj pre škody, ktoré vzniknú v nezmluvnom štáte, uvedené v článku 27.

2.	Ak zmluvný štát urobí vyhlásenie v tom zmysle voči depozitárovi, tento dohovor bude platiť aj pre škodu spôsobenú tretím stranám, ktorá vznikne na území tohto štátu, spôsobenú lietadlom počas iného ako medzinárodného letu v dôsledku aktu protiprávneho zasahovania.

3.	Pre účely tohto dohovoru loď plávajúca na šírom mori alebo lietadlo letiace nad  šírim morom vrátane exkluzívnej ekonomickej zóny, budú považované za súčasť územia štátu, v ktorom sú zaregistrované. Vrtné plošiny a iné zariadenia trvalo pripevnené k zemi v exkluzívnej ekonomickej zóne alebo pevninskému  útesu budú považované za súčasť územia štátu, ktorý má právomoc nad touto plošinou alebo týmto zariadením.  

Kapitola II

Zodpovednosť prevádzkovateľa a súvisiace otázky

Článok 3 – Zodpovednosť prevádzkovateľa

1.	Prevádzkovateľ bude zodpovedný za škodu v rozsahu tohto dohovoru len pod podmienkou, že škoda bola spôsobená lietadlom počas letu.

2.	Nárok na náhradu škody podľa tohto dohovoru nevznikne, ak škoda nie je priamym dôsledkom udalosti vedúcej k jej vzniku. 

3.	V prípade ujmy na zdraví, telesnej ujmy a duševnej ujmy vznikne nárok na náhradu škody. V prípade ujmy na duševnom zdraví  nárok na náhradu škody vznikne len vtedy, ak táto ujma bola spôsobená spoznateľnou duševnou chorobou, ktorá vznikla v dôsledku telesnej ujmy alebo priameho vystavenia pravdepodobnosti hroziacej smrti alebo telesnej ujmy. 

 4.	V prípade materiálnej škody vznikne nárok na náhradu škody.1
______________ 
1   Záverečné ustanovenia budú musieť vysvetliť vzťah medzi týmto dohovorom a inými právnymi nástrojmi, s poukázaním na nároky na náhradu materiálnej škody.

5.	V prípade škody na životnom prostredí vznikne nárok na náhradu škody, ak táto náhrada je poskytovaná podľa zákona zmluvného štátu, na ktorého území škoda vznikla.

6.	V zmysle tohto dohovoru nevznikne zodpovednosť za škodu spôsobenú jadrovou udalosťou definovanou v Parížskom dohovore z 29. júla 1960 o zodpovednosti voči tretím stranám v oblasti jadrovej energie alebo za jadrovú škodu definovanú vo Viedenskom dohovore z 21. mája 1963 o  zodpovednosti voči civilným osobám za jadrovú škodu, a v dodatkoch týchto dohovorov platných v čase vzniku udalosti.

7.	Trestajúca, výstražná  alebo iná nekompenzačná náhrada škody nebude vymáhateľná.

Článok 4 – Obmedzenie zodpovednosti prevádzkovateľa

1.	Zodpovednosť prevádzkovateľa nepresiahne pre každé lietadlo a každú udalosť:

[a)  750 000  zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou 500 kilogramov alebo menšou hmotnosťou;

b)   1 500 000 zvláštnych práv  čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 500 kilogramov, ale  nepresahujúcou  1 000 kilogramov;

c)   3 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 1 000  kilogramov, ale  nepresahujúcou 2 700 kilogramov;

d)   7 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 2 700 kilogramov, ale  nepresahujúcou  6 000 kilogramov;

e)   18 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 6 000 kilogramov, ale  nepresahujúcou   12 000 kilogramov;

f)   80 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 12 000 kilogramov, ale  nepresahujúcou  25 000 kilogramov;

g)   150 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 25 000 kilogramov, ale  nepresahujúcou  50 000 kilogramov;

h)   300 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 50 000 kilogramov, ale  nepresahujúcou  200 000 kilogramov;

i)   500 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 200 000 kilogramov, ale  nepresahujúcou  500 000 kilogramov;

j)   700 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou nad 500 000 kilogramov.]

Článok 5 – Udalosti s účasťou dvoch alebo viacerých prevádzkovateľov alebo iných osôb

1.	Ak sa dve alebo viacero lietadiel zúčastnilo na udalosti spôsobujúcej škodu, na ktorú sa vzťahuje tento dohovor, prevádzkovatelia týchto lietadiel sú spoločne a nerozdielne zodpovední za škodu spôsobenú tretej strane.

2.	Ak dvaja alebo viacerí prevádzkovatelia sú takto zodpovední, postih medzi nimi bude závisieť od ich príslušných obmedzení zodpovednosti a od miery, ktorou sa podieľali na škode.

3.	Žiaden prevádzkovateľ nebude zodpovedný za sumu prevyšujúcu prípadné obmedzenie, ktoré sa vzťahuje na jeho zodpovednosť.

Článok 6 – Zálohové platby  /Preddavky

Ak to vyžaduje zákon štátu, v ktorom vznikla škoda, prevádzkovateľ vykoná  bez zbytočného odkladu platby vopred v prospech  fyzických osôb, ktoré môžu požadovať náhradu škody podľa tohto dohovoru, s cieľom naplniť okamžité hospodárske potreby týchto osôb. Takéto  platby vykonané vopred sa nepovažujú za uznanie zodpovednosti a môžu byť započítané proti všetkým čiastkam, ktoré budú následne vyplatené prevádzkovateľom ako náhrada škody. 

Článok 7 – Poistenie

1.	Vzhľadom na ustanovenie článku 4 zmluvné štáty budú vyžadovať od svojich prevádzkovateľov, aby   udržovali dostatočné poistenie alebo záruku pokrývajúce ich zodpovednosť v zmysle tohto dohovoru. Ak toto poistenie alebo táto záruka nie  sú dostupné prevádzkovateľovi pre jednotlivé udalosti, prevádzkovateľ môže splniť túto povinnosť tak, že uzatvorí úhrnné poistenie. Zmluvné štáty nebudú vyžadovať od svojich prevádzkovateľov toto poistenie alebo túto záruku v rozsahu, v ktorom sa na nich vzťahuje rozhodnutie prijaté v zmysle článku 11 odsek 1(e) alebo článku 18 odsek 3.

2.	Prevádzkovateľ môže byť požiadaný zmluvným štátom, ponad alebo v ktorom pôsobí, aby predložil dôkaz o existencii dostatočného poistenia alebo dostatočnej záruky. Zmluvný štát pritom uplatní voči prevádzkovateľom ostatných zmluvných štátov rovnaké kritériá, aké uplatňuje voči svojim vlastným prevádzkovateľom. Dôkaz, že na prevádzkovateľa sa vzťahuje rozhodnutie prijaté v zmysle článku 11 odsek 1(e) alebo článku 18 odsek 3, bude dostatočným dôkazom pre účely tohto odseku.

Kapitola III

Dodatočný kompenzačný mechanizmus2

Článok 8 – Vytvorenie a ciele Dodatočného kompenzačného mechanizmu

1.	Týmto dohovorom sa zakladá organizácia s názvom Dodatočný kompenzačný mechanizmus. Dodatočný kompenzačný mechanizmus bude zložený z konferencie zmluvných strán, ktorej členmi budú zmluvné strany, a zo sekretariátu, ktorý bude viesť riaditeľ.
_______ 
2  O názve mechanizmu ešte nebolo rozhodnuté.

2.	Ciele Dodatočného kompenzačného mechanizmu budú nasledovné:

a) 	poskytovať náhradu za škodu podľa článku 18 odsek 1, vyplácať náhrady za škodu podľa článku 18 odsek 3 a poskytovať finančnú podporu podľa článku 27;

b) 	vykonávať platby vopred podľa článku 19 odsek 1 a prijímať potrebné opatrenia po vzniku udalosti s cieľom minimalizovať alebo zmierniť škodu spôsobenú udalosťou v zmysle článku 19 odsek 2; a 

c)  	plniť iné funkcie priamo zlučiteľné s týmito cieľmi.

3.	Dodatočný kompenzačný mechanizmus bude mať sídlo na rovnakom mieste ako Medzinárodná organizácia civilného letectva.

4.	Dodatočný kompenzačný mechanizmus bude mať medzinárodnú právnu subjektivitu.

5.	V každom zmluvnom štáte Dodatočný kompenzačný mechanizmus bude uznaný ako právnická osoba, ktorá je spôsobilá podľa zákonov  tohto štátu preberať práva a záväzky, uzatvárať zmluvy, nadobúdať a predávať hnuteľný a nehnuteľný majetok a zúčastňovať sa na súdnych konaniach pred súdmi tohto štátu.  Každý zmluvný štát uzná riaditeľa Dodatočného kompenzačného mechanizmu za právneho zástupcu tohto mechanizmu.

6.	Dodatočný kompenzačný mechanizmus bude oslobodený od dane a bude požívať aj ďalšie výsady, dohodnuté s hostiteľským štátom. Fondy Dodatočného kompenzačného mechanizmu [a výnosy z týchto fondov] budú oslobodené od dane vo všetkých zmluvných štátoch.

7.	Dodatočný kompenzačný mechanizmus bude  mať imunitu proti súdnym a administratívnym konaniam, s výnimkou konaní týkajúcich sa úverov získaných podľa článku 17 alebo náhrad, ktoré majú byť zaplatené podľa článku 18. Riaditeľ Dodatočného kompenzačného mechanizmu bude  mať imunitu proti súdnym a administratívnym konaniam. Konferencia zmluvných strán sa môže zriecť imunity riaditeľa. Ostatní zamestnanci Dodatočného kompenzačného mechanizmu budú  mať imunitu proti súdnym a administratívnym konaniam, týkajúcim sa aktov, ktoré vykonali z titulu svojej funkcie. Riaditeľ sa môže zriecť imunity ostatných zamestnancov.

Článok 9 – Konferencia zmluvných strán

 Konferencia zmluvných strán:

a)  	si určí svoj rokovací poriadok a na každej schôdzi si zvolí svojich zástupcov;

b) 	vypracuje stanovy Dodatočného kompenzačného mechanizmu a  Smernice pre poskytovanie náhrad;

c)    	vymenuje riaditeľa a určí podmienky jeho pracovnej zmluvy, a ak táto právomoc nebude prenesená na riaditeľa, určí aj podmienky pracovných zmlúv ostatných zamestnancov Dodatočného kompenzačného mechanizmu;  

d)	prenesie na riaditeľa, okrem právomocí uvedených v článku 11, aj právomoci a kompetencie, ktoré môžu byť potrebné alebo žiaduce pre plnenie povinností Dodatočného kompenzačného mechanizmu, pričom môže tieto právomoci kedykoľvek zrušiť alebo zmeniť; 

e)	rozhodne o lehote pre zaplatenie počiatočných príspevkov a o ich výške, a určí príspevky do  Dodatočného kompenzačného mechanizmu za každý rok až do nasledujúcej schôdze Konferencie zmluvných strán;

f)  	v prípade, že bol použitý celkový limit pre príspevky podľa článku 14 odsek 3, určí celkovú čiastku, ktorá bude vyplatená obetiam všetkých udalostí, ktoré vznikli počas obdobia, pre ktoré bol uplatnený článok 14 odsek 3;

g)	vymenuje audítorov;

h)	bude schvaľovať rozpočty a určovať finančný  poriadok Dodatočného kompenzačného mechanizmu vrátane Smerníc pre investície, kontrolovať výdavky, schvaľovať účtovné závierky Dodatočného kompenzačného mechanizmu a skúmať správy audítorov a pripomienky riaditeľa k týmto správam;

i)	preskúma a prijme potrebné opatrenia k správam riaditeľa vrátane správ o nárokoch na náhradu škody, a bude rozhodovať o všetkých záležitostiach, ktoré jej predloží riaditeľ;

j)	rozhodne, či bude uplatnený článok 27, a určí maximálnu výšku tejto pomoci a ďalšie podmienky jej poskytnutia, ak to bude potrebné;

k)	určí, ktoré nezmluvné štáty a ktoré medzivládne a medzinárodné nevládne organizácie sa budú môcť zúčastniť, bez hlasovacích práv, na schôdzach Konferencie zmluvných strán a pomocných orgánov;

l)	vytvorí každý orgán, ktorého pomoc bude potrebovať pre plnenie svojich funkcií vrátane ak to bude potrebné, Výkonného výboru zloženého zo zástupcov zmluvných štátov, a definuje právomoci tohto orgánu;

m) 	rozhodne, či budú získané úvery a poskytne záruku za úvery získané podľa článku 17 odsek 4 ;

n)	 v prípade potreby uzatvorí dohody v mene Dodatočného kompenzačného mechanizmu s Medzinárodnou organizáciou civilného letectva a inými medzinárodnými organizáciami; a

o)	preskúma každú záležitosť týkajúcu sa dohovoru, ktorú jej predloží zmluvný štát alebo Medzinárodná organizácia civilného letectva.

Článok 10 – Schôdze Konferencie zmluvných strán

1.	Schôdza Konferencie zmluvných strán sa uskutoční raz za  rok, ak Konferencia zmluvných  strán nerozhodne o konaní svojej nasledujúcej schôdze v inom časovom intervale. Riaditeľ zvolá schôdzu vo vhodnom čase a na vhodnom mieste.

2.	Mimoriadna schôdza Konferencie zmluvných strán bude zvolaná riaditeľom:

a)	na žiadosť aspoň jednej pätiny z celkového počtu zmluvných štátov;

b)	ak lietadlo spôsobilo škodu spadajúcu do rozsahu tohto dohovoru a náhrada škody 	pravdepodobne prevýši platné obmedzenie zodpovednosti v zmysle článku 4 	dohovoru o viac ako 50 percent disponibilných prostriedkov Dodatočného 	kompenzačného mechanizmu; 

c)	ak bol dosiahnutý úhrnný limit pre príspevky podľa článku 14 odsek 3; alebo

d)	ak riaditeľ uplatnil svoju právomoc podľa článku 11 odsek 1 d) alebo e).

3.	Všetky zmluvné štáty budú mať rovnaké právo na zastúpenia na schôdzach Konferencie zmluvných strán a každý zmluvný štát bude mať právo na jeden hlas. Medzinárodná organizácia civilného letectva bude mať právo na zastúpenie, bez hlasovacích práv, na Konferencii zmluvných strán.

4.	Väčšina zmluvných štátov musí vytvoriť kvórum pre schôdze Konferencie zmluvných strán. Rozhodnutia Konferencie zmluvných strán budú prijímané väčšinou odovzdaných hlasov. Rozhodnutia podľa článku 9 pododseky a), b), c), d), e), j) a l), budú prijímané väčšinou zloženou z dvoch tretín hlasov.

Článok 11 – Sekretariát a riaditeľ

1.	Dodatočný kompenzačný mechanizmus bude mať sekretariát, ktorý bude viesť riaditeľ. Riaditeľ bude prijímať zamestnancov, dohliadať na činnosť sekretariátu a riadiť každodenné činnosti Dodatočného kompenzačného mechanizmu. Okrem toho riaditeľ:

a)	bude podávať Konferencii zmluvných strán správy o fungovaní Dodatočného kompenzačného mechanizmu a predkladať jeho účty a rozpočet;

b)	bude vyberať všetky príspevky, ktoré majú byť zaplatené podľa tohto dohovoru, spravovať a investovať prostriedky Dodatočného kompenzačného mechanizmu v súlade so Smernicami pre investície, viesť účty pre tieto prostriedky a pomáhať pri audite účtovných závierok a prostriedkov v súlade s článkom 17;

c)	bude vybavovať všetky žiadosti o náhradu v súlade so Smernicami pre poskytovanie náhrad a pripraví správu pre Konferenciu zmluvných strán o spôsobe vybavenia každej takejto žiadosti;

d)	môže rozhodnúť o dočasnom prijatí opatrenia v zmysle článku 19, ktoré bude platiť do nasledujúcej schôdze Konferencie zmluvných strán;

e)	rozhodne o dočasnom prijatí opatrenia v zmysle článku 18 odsek 3, ktoré bude platiť do nasledujúcej schôdze Konferencie zmluvných strán zvolanej v súlade s článkom 10 odsek 2 d); a

f)	rozhodne o každej inej záležitosti, ktorej riešením ho poverila Konferencia zmluvných strán. 

2.	Riaditeľ a ostatní zamestnanci sekretariátu nebudú žiadať alebo prijímať pokyny týkajúce sa plnenia ich povinností od iného orgánu ako Dodatočného kompenzačného mechanizmu.  Každý zmluvný štát sa zaväzuje, že bude plne rešpektovať medzinárodný charakter povinností zamestnancov a nepokúsi sa ovplyvňovať žiadneho zo svojich občanov pri plnení jeho povinností.

Článok 12 – Príspevky do Dodatočného kompenzačného mechanizmu

Príspevky do Dodatočného kompenzačného mechanizmu budú:

(a)	povinné čiastky vyberané za každého cestujúceho  a každý náklad [každú tonu nákladu] prepravené medzinárodným komerčným letom z letiska v zmluvnom štáte. Ak zmluvný štát urobil vyhlásenie podľa článku 2 odsek 2, tieto čiastky budú vybrané aj za každého cestujúceho a každý náklad [každú tonu nákladu] prepravené komerčným letom medzi dvoma letiskami v tomto zmluvnom štáte;

(b)	čiastky, ktoré Konferencia zmluvných strán môže určiť pre všeobecné letectvo alebo niektorú  jeho časť.

Prevádzkovateľ vyberie tieto čiastky a poukáže ich Dodatočnému kompenzačnému mechanizmu3. 

Článok 13 – Základ pre určenie príspevkov4

1.	Príspevky budú určené na základe nasledujúcich princípov:

a)	ciele Dodatočného kompenzačného mechanizmu musia byť efektívne dosiahnuté;

b)	súťaž v sektore leteckej doprave nesmie byť deformovaná;

c)	konkurenčná schopnosť sektora leteckej dopravy oproti iným typom dopravy nesmie byť 	negatívne ovplyvnená; a

d)	pokiaľ ide o všeobecné letectvo, náklady na výber poplatkov nesmú byť privysoké v porovnaní s čiastkou týchto príspevkov, pričom sa vezmú do úvahy rozdiely, ktorá existujú v tomto sektore.

__________ 
3   Je potrebné zvážiť, či pre účely výberu a poukazovania príspevkov slovo „prevádzkovateľ“ dostatočne pokrýva pojem „dopravca“.

4  Záverečné ustanovenia pravdepodobne poskytnú prah pre definované nadobudnutie platnosti s cieľom zabezpečiť, aby počet cestujúcich a množstvá nákladu stačili na zabezpečenie finančnej životaschopnosti Dodatočného kompenzačného mechanizmu. 

2.	Konferencia zmluvných strán určí príspevky spôsobom, ktorý nebude diskriminovať štáty, prevádzkovateľov, cestujúcich, odosielateľov alebo príjemcov nákladu na základe štátnej príslušnosti.

3.	Na základe rozpočtu zostaveného v súlade s článkom 11 odsek 1 a), príspevky budú určené s prihliadnutím na:

a)	horný limit pre náhradu uvedený v článku 18 odsek 2;

b)	potrebu vytvorenia rezerv, ak sa uplatní článok 18 odsek 3;

c)	žiadosti o náhradu, opatrenia pre minimalizáciu alebo zmiernenie škôd a finančnú pomoc v zmysle dohovoru;

d)	náklady a výdavky na administratívu vrátane nákladov a výdavkov, ktoré vznikli v súvislosti so schôdzami Konferencie zmluvných strán;

e)	príjmy Dodatočného kompenzačného mechanizmu; a

f)	dostupnosť dodatočných prostriedkov pre poskytnutie náhrad v zmysle článku 17 odsek 4.

Článok 14 – Obdobie a sadzba príspevkov

1.	Na svojej prvej schôdzi Konferencia zmluvných strán rozhodne o období a sadzbe príspevkov za cestujúcich a náklad  prepravovaných z územia zmluvného štátu, ktoré budú platené počínajúc dňom, keď dohovor nadobudne účinnosť pre tento zmluvný štát.  Ak zmluvný štát urobí vyhlásenie v zmysle článku 2 odsek 2, počiatočné príspevky budú zaplatené za cestujúcich a náklad,  prepravovaných letmi, na ktoré sa vzťahuje toto vyhlásenie, počínajúc dňom tohto vyhlásenia. Obdobie a sadzba budú rovnaké pre všetky zmluvné štáty.

2.	Príspevky budú určené v súlade s odsekom 1 tak, aby disponibilné prostriedky tvorili aspoň [25 % ][100 %] limitu náhrady určeného v článku 18 odsek 2, počas štyroch rokov. Ak disponibilné prostriedky sú považované za dostatočné vo vzťahu k pravdepodobnej náhrade alebo finančnej pomoci, ktorá má byť poskytnutá v dohľadnej budúcnosti, a tvoria aspoň [50 % ][100 %] tohto limitu, Konferencia zmluvných strán môže rozhodnúť, že až do nasledujúcej schôdze Konferencie zmluvných strán nebudú zaplatené žiadne ďalšie príspevky pod podmienkou, že obdobie aj sadzba príspevkov budú použité pre cestujúcich a náklad opúšťajúcich, resp. opúšťajúci územie štátu, vo vzťahu ku ktorému dohovor následne nadobudne účinnosť. 

3.	Celková čiastka príspevkov vybraných Dodatočným kompenzačným mechanizmom počas každého obdobia dvoch po sebe nasledujúcich kalendárnych rokov nepresiahne trojnásobok maximálnej čiastky náhrady podľa článku 18 odsek 2 tohto dohovoru.

4.	Príspevky vybrané prevádzkovateľom pre zmluvný štát nesmú byť použité na poskytnutie náhrady za udalosť, ktorá vznikla pred dňom, keď dohovor nadobudol účinnosť pre tento zmluvný štát. 

Článok 15 – Výber príspevkov

1.	Konferencia zmluvných strán určí v stanovách transparentný, zúčtovateľný a nákladovo efektívny mechanizmus podporujúci výber a poukazovanie príspevkov. Pri určovaní tohto mechanizmu Konferencia zmluvných strán sa pokúsi vyhnúť uloženiu nadmerných bremien.  Príspevky, ktoré sú platené pozadu, budú úročené spôsobom určeným v stanovách.

2.	Ak prevádzkovateľ nevyberie alebo nepoukáže príspevky, ktoré vybral, Dodatočnému kompenzačnému mechanizmu, riaditeľ prijme potrebné opatrenia proti tomuto prevádzkovateľovi s cieľom vymôcť od neho dlžnú čiastku. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby opatrenie s cieľom vymôcť dlžnú čiastku mohlo byť prijaté v rámci jeho jurisdikcie bez ohľadu na zmluvný štát, v ktorom dlh skutočne vznikol. 

Článok 16 – Povinnosti zmluvných štátov

1.	Každý zmluvný štát príjme primerané opatrenia vrátane uloženia takých sankcií, ktoré sú považované za potrebné, aby bolo zabezpečené, že každý prevádzkovateľ plní svoje povinnosti, aby vyberal a poukazoval príspevky do Dodatočného kompenzačného mechanizmu.

2.	Každý zmluvný štát zabezpečí, že budú poskytované Dodatočnému kompenzačnému mechanizmu nasledovné informácie:

a)	počet cestujúcich a množstvo nákladu  prepraveného na medzinárodných komerčných letoch z tohto zmluvného štátu;
b)	také informácie o letoch všeobecného letectva, ktoré určila Konferencia zmluvných strán;
c)	totožnosť prevádzkovateľov vykonávajúcich tieto lety.

Tam, kde zmluvný štát urobil deklaráciu podľa článku 2 odsek 2 zabezpečí,  aby boli poskytnuté podrobné informácie o počtoch cestujúcich a množstve nákladu prepraveného na komerčných letoch medzi dvoma letiskami tohto zmluvného štátu, údaje o letoch všeobecného letectva, ktoré určila Konferencia zmluvných strán, a identita prevádzkovateľov takýchto letov. V každom prípade takáto štatistika je prima facie dôkazom o týchto skutočnostiach. 

3.	Ak zmluvný štát neplní povinnosti podľa odseku 2 tohto článku, a to je príčinou straty Doplnkového kompenzačného mechanizmu, zmluvný štát zodpovedá za túto stratu. Na odporúčanie riaditeľa Konferencia zmluvných strán rozhodne, či zmluvný štát zaplatí túto stratu.

Článok 17 – Fondy Doplnkového kompenzačného mechanizmu

1.	Fondy doplnkového kompenzačného mechanizmu môžu byť použité len na účely špecifikované v článku 8 odseku 2.

2.	Doplnkový kompenzačný mechanizmus vykonáva riadenie a ochranu svojich fondov s najvyššou mierou opatrnosti. Fondy sú chránené v súlade so Smernicami pre investície. Investície môžu byť realizované len v zmluvných štátoch.

3.	Pre prostriedky Dodatočného kompenzačného mechanizmu budú vedené účty. Audítori Dodatočného kompenzačného mechanizmu budú kontrolovať tieto účty a podávať o nich správy Konferencii zmluvných strán.

4.	Ak Dodatočný kompenzačný mechanizmus nebude schopný vyhovieť platným žiadostiam o náhradu z dôvodu výberu nedostatočných príspevkov, môže získať úvery od finančných inštitúcií pre platbu náhrady a môže poskytnúť záruku za tieto úvery.

Kapitola IV

Náhrada z Dodatočného kompenzačného mechanizmu

Článok 18 – Náhrada

1.	Dodatočný kompenzačný mechanizmus poskytne osobám, ktoré utrpeli škodu na území zmluvného štátu, náhradu za rovnakých podmienok, aké platia pre zodpovednosť prevádzkovateľa. Ak škodu spôsobilo lietadlo inak ako počas medzinárodného letu, náhrada bude poskytnutá, len ak tento zmluvný štát urobil vyhlásenie v zmysle článku 2 odsek 2. Náhrada bude zaplatená len v rozsahu, v akom celková čiastka náhrady škody prevyšuje limit  podľa článku 4. 

2.	Maximálna čiastka náhrady dostupná z Dodatočného kompenzačného mechanizmu bude [3 000 000 000]  zvláštnych práv čerpania pre každú udalosť. Platby poskytnuté podľa odseku 3 a rozdelenie čiastok vymožených podľa článku 25 odsek 2 budú vykonané popri maximálnej čiastke určenej na poskytnutie náhrad.

3.	Ak Konferencia zmluvných strán rozhodne, že poistenie škody pokrytej dohovorom je úplne alebo čiastočne nedostupné pre čiastky poistného krytia alebo kryté riziká, alebo že je dostupné len za cenu, ktorá je nezlučiteľná s ďalším prevádzkovaním leteckej dopravy, či už vo všeobecnosti alebo vo vzťahu k určitému prevádzkovateľovi po vzniku udalosti, ktorá ovplyvnila tohto prevádzkovateľa, Dodatočný kompenzačný mechanizmus v prípade budúcich udalostí spôsobujúcich škodu, za ktoré môže byť poskytnutá náhrada v zmysle tohto dohovoru, zaplatí náhradu škody, za ktorú je zodpovedný dotknutý prevádzkovateľ alebo prevádzkovatelia podľa článkov 3 a 4, pričom táto platba zbaví dotknutého  prevádzkovateľa alebo  prevádzkovateľov tohto záväzku. Konferencia zmluvných strán môže rozhodnúť o poplatku, ktorého zaplatenie zo strany dotknutého  prevádzkovateľa alebo  prevádzkovateľov za poistné obdobie bude podmienkou prijatia opatrenia uvedeného v tomto odseku Dodatočným kompenzačným mechanizmom. 

Článok 19 – Platby vopred/preddavky a iné opatrenia

1.	Na základe rozhodnutia Konferencie zmluvných strán a v súlade so Smernicami pre poskytovanie náhrad Dodatočný kompenzačný mechanizmus môže vykonať bez zbytočného odkladu platby vopred v prospech  fyzických osôb, ktoré môžu požadovať náhradu škody podľa tohto Dohovoru, s cieľom naplniť okamžité hospodárske potreby týchto osôb. Takéto  platby vykonané vopred sa nepovažujú za uznanie práva na náhradu a môžu byť započítané proti všetkým čiastkam, ktoré budú následne vyplatené Dodatočným kompenzačným mechanizmom.

2.	Na základe rozhodnutia Konferencie zmluvných strán a v súlade so Smernicami pre poskytovanie náhrad Dodatočný kompenzačný mechanizmus môže prijať aj iné opatrenia zamerané na minimalizáciu alebo zmiernenie škody spôsobenej udalosťou.

Kapitola V

Osobitné ustanovenia o poskytnutí náhrady a postihu

Článok 20 – Konanie alebo opomenutie obetí

Ak prevádzkovateľ alebo Dodatočný kompenzačný mechanizmus dokáže, že škodu spôsobilo alebo že k vzniku škody prispelo konanie alebo opomenutie navrhovateľa alebo osoby, od ktorej navrhovateľ odvodzuje svoje práva, s úmyslom spôsobiť škodu alebo bezohľadne s vedomím, že škoda pravdepodobne vznikne, prevádzkovateľ alebo Dodatočný kompenzačný mechanizmus bude úplne alebo čiastočne zbavený zodpovednosti voči tomuto navrhovateľovi v rozsahu, v akom toto konanie alebo opomenutie spôsobilo škodu alebo prispelo k jej vzniku. 

Článok 21 - Súdne trovy a iné výdavky

Limity predpísané v článkoch 4 a 18 odsek 2 nezabránia súdu v tom, aby prisúdil v súlade so svojím vlastným právom aj zaplatenie všetkých alebo časti súdnych trov a ostatných výdavkov na súdny spor, ktoré vznikli žalujúcej strane vrátane úrokov. Predchádzajúce ustanovenie nebude platiť, ak čiastka priznanej náhrady škody, bez súdnych trov a ostatných výdavkov na súdny spor, nepresiahne sumu, ktorú prevádzkovateľ ponúkol písomne žalujúcej strane v lehote šiestich mesiacov odo dňa udalosti, ktorá spôsobila škodu, alebo pred začiatkom súdneho konania, ak sa začalo po uplynutí tejto lehoty.

Článok 22 – Znížená náhrada škody

Ak celková čiastka náhrady škody, ktorá má byť zaplatená, presiahne čiastky dostupné podľa článkov 4 a 18, celková suma bude rozdelená tak, aby boli najprv úmerne uspokojené nároky súvisiace so smrťou, telesnou a duševnou ujmou. Zvyšok z celkovej sumy určenej na rozdelenie, ak nejaký zostane, bude rozdelený úmerne medzi nároky súvisiace s inou ujmou alebo škodou.

Článok 23 – Dodatočná náhrada škody

1.	Ak celková čiastka náhrady škody presiahne limity platné podľa článku 4 a článku 18 odsek 2, poškodená osoba môže v súlade s týmto článkom požadovať náhradu škody od prevádzkovateľa.

2.	Prevádzkovateľ bude zodpovedný za túto dodatočnú náhradu škody, ak osoba požadujúca náhradu škody dokáže, že prevádzkovateľ alebo v prípade právnickej osoby jej vyššie vedenie prispelo k vzniku udalosti konaním alebo opomenutím s úmyslom spôsobiť škodu alebo bezohľadne s vedomím, že škoda pravdepodobne vznikne, a ktorá:

a)	spadá do zákonnej zodpovednosti a pod skutočnú kontrolu prevádzkovateľa; a

b)	je, okrem aktu protiprávneho zasahovania, hlavnou príčinou vzniku udalosti. 

3.	Bez toho, aby bol dotknutý odsek 4, sa bude predpokladať, že prevádzkovateľ, alebo v prípade právnickej osoby jej vyššie vedenie sa nedopustili bezohľadného konania, ak sa ukáže, že pokiaľ ide o príslušnú oblasť bezpečnosti, bol vytvorený systém pre zabezpečenie splnenia platných regulačných požiadaviek a že tento systém bol použitý pre príslušnú udalosť.  

4.	Ak zmluvný štát urobí vyhlásenie v tom zmysle voči depozitárovi, bude sa považovať za preukázané, že prevádzkovateľ sa nedopustil bezohľadného konania v súvislosti s udalosťou spôsobujúcou škodu na území tohto zmluvného štátu, ak sa ukáže, že pokiaľ ide o príslušnú oblasť bezpečnostnej ochrany, bol vytvorený systém  pre zabezpečenie splnenia požiadaviek bežne uplatňovanej normy, ktorú tento zmluvný štát špecifikoval vo svojom vyhlásení, a že tento systém bol podrobený auditu. Existencia tohto systému a vykonanie tohto auditu nebudú preukazné,  ak pred vznikom udalosti príslušný orgán v tomto zmluvnom štáte uverejnil zistenie, že prevádzkovateľ nesplnil všetky platné  požiadavky bezpečnostnej ochrany určené týmto štátom.

5.	Ak sa pracovník alebo agent prevádzkovateľa dopustil činu protiprávneho zasahovania, prevádzkovateľ nebude zodpovedný, ak sa ukáže, že jeho vyššie vedenie vytvorilo systém pre zabezpečenie efektívneho výberu pracovníkov a agentov a že tento systém [vyžaduje/ustanovuje], [pokiaľ ide o bezpečnostný aspekt] rýchlu reakciu na bezpečnostné informácie, týkajúce sa týchto pracovníkov a agentov a že bol použitý pre príslušného pracovníka alebo agenta, [ktorý sa dopustil uvedeného činu]. 

Článok 24 – Právo postihu prevádzkovateľa

1.	Prevádzkovateľ, ktorý je zodpovedný za škodu, bude mať právo postihu vo vzťahu k osobe, ktorá sa dopustila činu protiprávneho zasahovania. Toto právo nemôže byť uplatnené, kým nebudú definitívne uspokojené všetky nároky osôb, ktoré utrpeli škodu v dôsledku udalosti.

2.	Žiadne ustanovenie tohto dohovoru sa nedotýka otázky, či prevádzkovaľ zodpovedný za škodu má právo postihu vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe, pričom toto právo nemôže byť uplatnené, kým nebudú definitívne uspokojené všetky nároky vznesené podľa článku 3 odsek 1, a článku 23 odsek 1.

Článok 25 – Právo postihu Dodatočného kompenzačného mechanizmu

1.	Dodatočný kompenzačný mechanizmus bude mať právo postihu vo vzťahu k osobe, ktorá sa dopustila činu protiprávneho zasahovania. Toto právo nemôže byť uplatnené, kým nebudú definitívne uspokojené všetky nároky osôb, ktoré utrpeli škodu v dôsledku udalosti.

2.	Ak odsek 1 tohto článku neustanovuje inak, Dodatočný kompenzačný mechanizmus bude mať právo postihu vo vzťahu k prevádzkovateľovi v súvislosti s náhradou v súlade s podmienkami uvedenými v článku 23, pričom toto právo nemôže byť uplatnené, kým nebudú definitívne uspokojené všetky nároky vznesené podľa článku 3 odsek 1 a článku 23 odsek 1.

3.	Každá čiastka vymožená v zmysle odseku 2 tohto článku bude použitá v prvom rade na poskytnutie náhrady za škody vyplývajúce z udalosti, ktorá viedla k podaniu odvolania na súd, prevyšujúcej maximálnu čiastku uvedenú v článku 18 odsek 2. 

Článok 26 – Obmedzenia práv postihu

1.	Žiadne právo postihu nebude uplatnené podľa článku 24 odsek 2 alebo článku 25 odsek 2 proti vlastníkovi, prenajímateľovi alebo finančníkovi, ktorý uplatňuje výhradu vlastníctva alebo má záložné právo na lietadlo, alebo proti výrobcovi lietadla, jeho strojov alebo komponentov v súvislosti so schváleným návrhom lietadla, jeho motorov alebo komponentov. 

2.	Práva postihu v zmysle článku 24 odsek 2 a článku 25 odsek 2 nevzniknú, ak by nebolo bývalo možné uzatvoriť dostatočné poistné krytie pre škodu spôsobenú udalosťou. 

3.	Prevádzkovateľ nebude mať právo postihu vo vzťahu k dodatočnej náhrade škody, za ktorú je zodpovedný podľa článku 23.

4.	Dodatočný kompenzačný mechanizmus neuplatní na súde právo v zmysle článku 25 odsek 2, ak by to mohlo viesť k uplatneniu článku 18 odsek 3.

Kapitola VI

Pomoc v prípade udalostí v nezmluvných štátoch

Článok 27 – Pomoc v prípade udalostí v nezmluvných štátoch

Ak prevádzkovateľ, ktorý má hlavné miesto podnikania, alebo ak nemá toto miesto podnikania, svoje trvalé sídlo v zmluvnom štáte, je zodpovedný za škodu, ktorá vznikla v nezmluvnom štáte, Konferencia zmluvných strán môže rozhodnúť v každom jednotlivom prípade, že Dodatočný kompenzačný mechanizmus poskytne finančnú podporu tomuto prevádzkovateľovi. Táto podpora môže byť poskytnutá len v súvislosti so škodou, na ktorú by sa vzťahoval dohovor, keby nezmluvný štát bol zmluvným štátom, a ak sa nezmluvný štát zaviaže formou prijateľnou pre Konferenciu zmluvných strán k plneniu ustanovení tohto dohovoru v prípade udalosti, ktorá povedie k vzniku takejto škody, pokiaľ sa Konferencia zmluvných strán nedohodne inak. Finančná podpora nesmie presiahnuť maximálnu čiastku pre poskytnutie náhrady uvedenú v článku 18 odsek 2. Ak solventnosť zodpovedného prevádzkovateľa bude ohrozená aj v prípade poskytnutia podpory, táto podpora bude poskytnutá len v prípade, že zodpovedný prevádzkovateľ má dostatočné opatrenia, ktoré ochránia jeho solventnosť.

Kapitola VII

Uplatnenie opravných prostriedkov a súvisiace ustanovenia

Článok 28 – Výlučný opravný prostriedok

1.	Bez toho, aby bola dotknutá otázka, kto sú osoby oprávnené podať žalobu a aké sú ich príslušné práva, každá žaloba o náhradu škody spôsobenú činom protiprávneho zasahovania,  akokoľvek podložená, či už na základe tohto dohovoru, deliktu, zmluvy alebo inak, môže byť podaná len proti prevádzkovateľovi a bude podliehať podmienkam a obmedzeniam zodpovednosti uvedeným v tomto dohovore.  Nároky na náhradu tejto škody nebudú vznesené proti žiadnym iným osobám.

2.	Odsek 1 nebude platiť pre žalobu podanú proti fyzickej osobe, ktorá úmyselne spáchala čin protiprávneho zasahovania.

Článok 29 – Prevod práv osobitného čerpania

Čiastky označené termínom zvláštne práva čerpania v tomto dohovore budú znamenať zvláštne práva čerpania definované Medzinárodným menovým fondom. Prevod týchto čiastok na národné meny sa v prípade súdneho konania vykonaný v súlade s hodnotou týchto mien v zmysle zvláštnych práv čerpania v deň vynesenia rozsudku. Hodnota národnej meny bude vypočítaná pomocou metódy ocenenia, ktorú používa Medzinárodný menový fond pre svoje operácie a transakcie. Hodnota národnej meny zmluvného štátu, ktorý nie je členom Medzinárodného menového fondu, sa vypočíta spôsobom určeným týmto štátom, ktorý vyjadrí v národnej mene zmluvného štátu, pokiaľ je to možné, rovnakú reálnu hodnotu ako čiastky uvedené v článku 4.

Článok 30 – Revízia obmedzení

1.	Ak odsek 2 nižšie neustanovuje inak, sumy predpísané v článku 4 a článku 18 budú revidované riaditeľom na základe inflačného faktora, ktorý zodpovedá akumulovanej miere inflácie od predchádzajúcej revízie, alebo v prvom prípade po dni nadobudnutia platnosti dohovoru. Hodnotou miery inflácie, ktorá sa použije pri určovaní inflačného faktora, bude vážený priemer ročnej miery rastu alebo poklesu indexov spotrebiteľských cien štátov, ktorých meny zahŕňajú práva osobitného čerpania uvedené v článku 29.

2.	Ak revízia uvedená v predchádzajúcom odseku dospeje k záveru, že inflačný faktor presiahol 10 percent, riaditeľ bude informovať Konferenciu zmluvných strán o zmene obmedzení zodpovednosti. Každá takáto zmena nadobudne účinnosť šesť mesiacov po schôdzi Konferencie zmluvných strán,  ak väčšina zmluvných štátov neoznámi svoj nesúhlas. Riaditeľ okamžite oznámi všetkým zmluvným štátom nadobudnutie účinnosti každej zmeny.

Článok 31 – Fórum

1.	Ak odsek 2 tohto článku neustanovuje inak, žaloba o náhradu škody v zmysle ustanovení tohto dohovoru môže byť podaná len k súdom zmluvného štátu, v ktorom škoda vznikla.
2.	Ak vznikne škoda vo viacerých zmluvných štátoch, žaloby v zmysle ustanovení tohto dohovoru môžu byť podané len k súdom zmluvného štátu, v ktorého  vzdušnom priestore sa lietadlo nachádzalo alebo ktorého  vzdušný priestor sa chystalo opustiť v čase vzniku udalosti. 

3.	Bez toho, aby boli dotknuté odseky 1 a 2 tohto článku, v ktoromkoľvek zmluvnom štáte môže byť podaná žiadosť o predbežné opatrenia vrátane ochranných opatrení, ktoré sú dostupné podľa práva tohto štátu.

Článok 32 – Zásah Dodatočného kompenzačného mechanizmu

1.	Každý zmluvný štát zabezpečí, aby Dodatočný kompenzačný mechanizmus mal právo zasiahnuť v konaniach o žalobách podaných proti prevádzkovateľovi na svojich súdoch.

2.	Ak odsek 3 neustanovuje inak, Dodatočný kompenzačný mechanizmus nebude viazaný rozsudkom alebo rozhodnutím prijatým v konaní, ktorého nebol účastníkom.

3.	Ak bude v zmluvnom štáte podaná žaloba proti prevádzkovateľovi, každý účastník tohto konania bude mať právo informovať Dodatočný kompenzačný mechanizmus o tomto konaní. Ak toto oznámenie bolo vykonané v súlade s právom  súdu rozhodujúceho vo veci a v takom čase, aby Dodatočný kompenzačný mechanizmus mal dosť času na zásah do konania, Dodatočný kompenzačný mechanizmus  bude viazaný rozsudkom alebo rozhodnutím prijatým v konaní, aj keď doň nezasiahol.

Článok 33 - Uznanie a vykonanie rozsudkov

1.	Ak ustanovenia tohto článku neustanovujú inak, rozsudky vynesené príslušným súdom v zmysle článku 31 po súdnom procese alebo kontumačne (v neprítomnosti) sa stanú v čase, keď budú vykonateľné v zmluvnom štáte tohto súdu, vykonateľnými aj v inom zmluvnom štáte, len čo budú splnené formality požadované týmto zmluvným štátom.

2.	Skutková podstata veci nebude znovu otvorená v žiadnom návrhu na uznanie alebo vykonanie v zmysle tohto článku. 

3.	Uznanie a vykonanie rozsudku môže byť odmietnuté, ak:

a) 	jeho uznanie alebo vykonanie by bolo v zjavnom rozpore s verejným záujmom zmluvného štátu, v ktorom je požadované jeho uznanie alebo vykonanie;

b) 	odporcovi nebolo doručené oznámenie o začatí súdneho konania v čase a spôsobom, ktoré by mu umožnili pripraviť a predložiť obhajobu;

c)   	sa týka predmetu (dôvodu) žaloby, ktorý už medzi tými istými stranami bol predmetom súdneho rozhodnutia alebo rozhodcovského výroku, ktorý bol uznaný za konečný a nezvratný podľa práva zmluvného štátu, kde je požadované jeho uznanie alebo vykonanie; alebo

d) 	rozsudok bol dosiahnutý podvodom jednej zo strán sporu;

e)  	osoba, ktorá podala návrh, nemá právo na vykonanie rozsudku; alebo
f)  	dôvod odmietnutia bol oznámený pred vznikom udalosti depozitárovi zmluvným štátom, v ktorom je požadované jeho uznanie alebo vykonanie.

4.	Uznanie a vykonanie rozsudku môže byť odmietnuté aj v prípade, že rozsudok priznáva náhradu škody vrátane výstražnej alebo trestajúcej náhrady škody, ktorá neodškodňuje tretiu stranu za skutočne vzniknutú škodu.

5.	Ak rozsudok je vykonateľný, platba všetkých nákladov vymáhateľných na základe rozsudku sa stane rovnako vymáhateľnou.

Článok 34 – Regionálne a viacstranné dohody
 o uznávaní a vykonávaní rozsudkov

1.	Zmluvné štáty môžu uzatvoriť regionálne a viacstranné dohody týkajúce sa uznávania a vykonávania rozsudkov, ktoré sú v súlade s cieľmi tohto dohovoru, ak tieto dohody nepovedú k nižšej úrovni ochrany pre tretiu stranu alebo odporcu, než aká je poskytovaná v tomto dohovore. 

2.	Zmluvné štáty sa budú navzájom informovať prostredníctvom depozitára o všetkých takýchto regionálnych alebo viacstranných dohodách, ktoré uzatvorili pred alebo po dátume nadobudnutia platnosti tohto dohovoru.

3.	Ustanovenia Kapitoly VII tohto dohovoru neovplyvnia uznanie alebo vykonanie rozsudku v zmysle týchto dohôd.

Článok 35 – Premlčacia lehota

1.	Právo na náhradu podľa článku 3 zanikne, ak žaloba nebude podaná do troch rokov odo dňa udalosti, ktorá spôsobila škodu.

2.	Právo na náhradu škody podľa článku 18 zanikne, ak žaloba nebude podaná, alebo ak oznámenie v zmysle článku 32 odsek 3 nebude vykonané do troch rokov odo dňa vzniku udalosti, ktorá spôsobila škodu.

3.	Spôsob výpočtu tohto trojročného obdobia bude určený v súlade s pravidlami súdu, ktorý rozhoduje vo veci.

Článok 36 – Smrť povinnej osoby

V prípade smrti povinnej osoby žaloba o náhradu škody bude podaná proti osobám, ktoré právoplatne zastupujú pozostalosť tejto osoby, a bude podliehať ustanoveniam tohto dohovoru.

KAPITOLA VIII

Uplatňovanie dohovoru

Článok 37 – Štátne lietadlá

Tento dohovor nebude platiť pre škodu spôsobenú štátnymi lietadlami. Lietadlá používané v službách armády, colných orgánov a polície sa budú považovať za štátne lietadlá.

[Záverečné ustanovenia budú vložené dodatočne]

Príloha č. 2

NÁVRH DOHOVORU O NÁHRADE ŠKODY
 SPôSOBENEJ LIETADLAMI TRETÍM STRANÁM

Kapitola I

Princípy

Článok 1 – Definície

Pre účely tohto dohovoru:

a)  „Čin protiprávneho zasahovania“ znamená čin, ktorý je definovaný ako porušenie Dohovoru o potláčaní protiprávneho zmocnenia sa lietadiel, podpísaného v Haagu 16. decembra 1970, alebo Dohovoru o potláčaní protiprávnych činov ohrozujúcich bezpečnosť civilného letectva, podpísaného v Montreale 23. septembra 1971, a všetky zmeny a dodatky platné v čase udalosti.

b)	Lietadlo je považované za lietadlo „počas letu“ kedykoľvek od okamihu, keď všetky jeho vonkajšie dvere budú zatvorené po nastúpení alebo naložení až do okamihu, keď niektoré z týchto dverí budú otvorené pre vystúpenie alebo vyloženie.

c)	„Medzinárodný let“ znamená každý let, ktorého miesto odletu a ktorého plánované miesto príletu sa nachádzajú na územiach dvoch štátov bez ohľadu na to, či let bude alebo nebude prerušený, alebo na území jedného štátu, ak na území druhého štátu dôjde k dohodnutému medzipristátiu.

d) 	„Maximálna hmotnosť“ znamená maximálnu potvrdenú vzletovú hmotnosť lietadla, bez účinku nosného plynu, ak je použitý. 

e)	„Prevádzkovateľ“ znamená osobu, ktorá používala lietadlo v čase vzniku škody, pričom v prípade, že  prevádzkovanie lietadla si vyhradila osoba, od ktorej bolo priamo alebo nepriamo odvodené právo na použitie príslušného lietadla, táto osoba bude považovaná za prevádzkovateľa. Osoba bude používať lietadlo, ak ho bude používať osobne, alebo ak  pracovníci alebo agenti tejto osoby budú používať lietadlo počas trvania svojho pracovného pomeru, v rozsahu alebo mimo rozsahu svojho oprávnenia.    

f)  	„Osoba“ znamená každú fyzickú alebo právnickú osobu vrátane štátu.

g)	„Zmluvný štát“ znamená štát, pre ktorý platí tento dohovor.

h)	„Tretia osoba“ znamená osobu s výnimkou prevádzkovateľa, cestujúceho, odosielateľa alebo príjemcu nákladu; v prípade zrážky „tretia osoba“ znamená aj prevádzkovateľa, vlastníka a posádku druhého lietadla a cestujúceho, odosielateľa alebo príjemcu nákladu uloženého na palube druhého lietadla.

Článok 2 – Rozsah

1.	Tento dohovor  sa vzťahuje na škodu spôsobenú tretím osobám, ktorá vznikne na území zmluvného štátu zapríčinením lietadla počas medzinárodného letu inak než v dôsledku aktu protiprávneho zasahovania. 

2.	Ak zmluvný štát urobí vyhlásenie v tom zmysle voči depozitárovi, tento dohovor bude platiť aj v prípade, že lietadlo počas iného ako medzinárodného letu spôsobí škodu na území tohto štátu inak než v dôsledku aktu protiprávneho zasahovania.

3.	Pre účely tohto dohovoru loď plávajúca v šírom mori alebo lietadlo letiace nad šírim morom vrátane exkluzívnej ekonomickej zóny, budú považované za súčasť územia štátu, v ktorom sú zaregistrované. Vrtné plošiny a iné zariadenia trvalo pripevnené k zemi v exkluzívnej ekonomickej zóne alebo pevninskému  útesu  budú považované za súčasť územia štátu, ktorý má právomoc nad touto plošinou alebo týmto zariadením.  

Kapitola II

Zodpovednosť prevádzkovateľa a súvisiace otázky

Článok 3 – Zodpovednosť prevádzkovateľa

1.	Prevádzkovateľ bude zodpovedný za škodu, ktorá vznikne tretím osobám, len ak táto škoda bola spôsobená lietadlom počas letu.

2.	Nárok na náhradu škody podľa tohto dohovoru nevznikne, ak škoda nebude priamym dôsledkom udalosti vedúcej k jej vzniku, alebo ak škoda vznikne len v dôsledku skutočnosti, že lietadlo prechádza vzdušným priestorom v súlade s existujúcimi predpismi leteckej prevádzky.

3.	V prípade ujmy na zdraví, telesnej ujmy a duševnej ujmy vznikne nárok na náhradu škody. V prípade ujmy na duševnom zdraví vznikne nárok na náhradu škody, len ak táto ujma bola spôsobená spoznateľnou duševnou chorobou, ktorá vznikla v dôsledku telesnej ujmy alebo priameho vystavenia pravdepodobnosti hroziacej smrti alebo telesnej ujmy. 

 4.	V prípade materiálnej škody vznikne nárok na náhradu škody.1

5.	V prípade škody na životnom prostredí vznikne nárok na náhradu škody, ak táto náhrada je poskytovaná podľa zákona zmluvného štátu, na ktorého území škoda vznikla.

6.	Trestajúca, výstražná  alebo iná nekompenzačná náhrada škody nebude vymáhateľná.

______________
1   Záverečné ustanovenia budú musieť vysvetliť vzťah medzi týmto dohovorom a inými právnymi nástrojmi, s poukázaním na nároky na náhradu materiálnej škody.

Článok 4 – Obmedzenie zodpovednosti prevádzkovateľa

(1)	Zodpovednosť prevádzkovateľa vznikajúca podľa článku 3 nepresiahne pre každé lietadlo a každú udalosť:

a)  [750 000  zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou 500 kilogramov alebo menšou hmotnosťou;

b)   1 500 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 500 kilogramov, ale  nepresahujúcou  1 000 kilogramov;

c)   3 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 1  000 kilogramov, ale  nepresahujúcou  2 700 kilogramov;

d)   7 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 2  700 kilogramov, ale  nepresahujúcou  6 000 kilogramov;

e)   18 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 6 000 kilogramov, ale  nepresahujúcou  12 000 kilogramov;

f)   80 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 12 000 kilogramov, ale  nepresahujúcou  25 000 kilogramov;

g)   150 000 000 zvláštnych práv čerpania pre s maximálnou hmotnosťou viac ako 25 000 kilogramov, ale  nepresahujúcou  50 000 kilogramov;

h)   300 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 50 000 kilogramov, ale  nepresahujúcou  200 000 kilogramov;

i)   500 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou viac ako 200 000  kilogramov, ale  nepresahujúcou  500 000 kilogramov;

j)   700 000 000 zvláštnych práv čerpania pre lietadlo s maximálnou hmotnosťou nad 500  000 kilogramov.]

(2)   Limity v odseku 1 tohto článku budú platiť, len ak prevádzkovateľ dokáže, že škoda:

a)	nebola spôsobená jeho nedbanlivosťou alebo iným protiprávnym činom alebo opomenutím alebo konaním jeho pracovníkov alebo agentov; alebo

b)	bola spôsobená výlučne nedbanlivosťou alebo iným protiprávnym činom alebo opomenutím inej osoby.

Článok 5 – Znížená náhrada škody

Ak celková výška náhrady škody, ktorá má byť zaplatená, presiahne čiastky dostupné podľa článku 4, celková suma bude rozdelená tak, aby boli najprv úmerne uspokojené nároky súvisiace so smrťou, telesnou a duševnou ujmou. Zvyšok z celkovej sumy určenej na rozdelenie, ak nejaký zostane, bude rozdelený úmerne medzi nároky súvisiace s inou ujmou alebo škodou.

Článok 6 – Udalosti s účasťou dvoch alebo viacerých prevádzkovateľov alebo iných osôb

1.	Ak sa dve alebo viacero lietadiel zúčastnilo na udalosti spôsobujúcej škodu, na ktorú sa vzťahuje tento dohovor, prevádzkovatelia týchto lietadiel sú spoločne a nerozdielne zodpovední za škodu spôsobenú tretej osobe.

2.	Ak dvaja alebo viacerí prevádzkovatelia sú zodpovední, právne prostriedky medzi nimi budú závisieť od ich príslušných obmedzení zodpovednosti a od miery, ktorou sa podieľali na škode.

3.	Žiaden prevádzkovateľ nebude zodpovedný za sumu prevyšujúcu prípadné obmedzenie, ktoré sa vzťahuje na jeho zodpovednosť.

Článok 7 – Súdne trovy a iné výdavky

Súd môže prisúdiť v súlade so svojím vlastným právom zaplatenie všetkých alebo časti súdnych trov a ostatných výdavkov na súdny spor, ktoré vznikli žalujúcej strane vrátane úrokov. Predchádzajúce ustanovenie nebude platiť, ak čiastka priznanej náhrady škody, bez súdnych trov a ostatných výdavkov na súdny spor, nepresiahne sumu, ktorú prevádzkovateľ ponúkol písomne žalujúcej strane v lehote šiestich mesiacov odo dňa udalosti, ktorá spôsobila škodu, alebo pred začiatkom súdneho konania, ak sa začalo po uplynutí tejto lehoty.

Článok 8 – Zálohové platby/Preddavky

Ak to vyžaduje zákon štátu, v ktorom vznikla škoda, prevádzkovateľ vykoná  bez zbytočného odkladu platby vopred v prospech  fyzických osôb, ktoré môžu požadovať náhradu škody podľa tohto dohovoru, s cieľom naplniť okamžité hospodárske potreby týchto osôb. Takéto  platby vykonané vopred sa nepovažujú za uznanie zodpovednosti a môžu byť započítané proti všetkým čiastkam, ktoré budú následne vyplatené prevádzkovateľom ako náhrada škody. 

Článok 9 – Poistenie

Vzhľadom na ustanovenie článku 4 zmluvné štáty budú vyžadovať od svojich prevádzkovateľov, aby   udržovali dostatočné poistenie alebo záruku pokrývajúce ich zodpovednosť v zmysle tohto dohovoru. Prevádzkovateľ môže byť požiadaný zmluvným štátom, ponad alebo v ktorom pôsobí, aby predložil dôkaz o existencii dostatočného poistenia alebo dostatočnej záruky. Zmluvný štát pritom uplatní voči prevádzkovateľom ostatných zmluvných štátov rovnaké kritériá, aké uplatňuje voči svojim vlastným prevádzkovateľom.

Kapitola III

  Zbavenie viny

Článok 10 – Konanie alebo opomenutie obetí

Ak prevádzkovateľ dokáže, že škodu spôsobilo alebo že k vzniku škody prispelo konanie alebo opomenutie navrhovateľa alebo osoby, od ktorej navrhovateľ odvodzuje svoje práva, s úmyslom spôsobiť škodu alebo bezohľadne s vedomím, že škoda pravdepodobne vznikne, prevádzkovateľ bude úplne alebo čiastočne zbavený zodpovednosti voči tomuto navrhovateľovi v rozsahu, v akom toto konanie alebo opomenutie spôsobilo škodu alebo prispelo k jej vzniku.

Článok 11 – Právo postihu  

Ak článok 13 neustanovuje inak, žiadne ustanovenie tohto dohovoru sa nedotýka otázky, či osoba zodpovedná za škodu v súlade s ustanoveniami tohto dohovoru má právo postihu vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe.

Kapitola IV

Uplatnenie opravných prostriedkov a súvisiace ustanovenia

Článok 12 – Výlučný opravný prostriedok

Každá žaloba o náhradu škody spôsobenú tretím osobám lietadlom počas letu, podaná proti prevádzkovateľovi alebo jeho pracovníkom alebo agentom, akokoľvek podložená, či už na základe tohto dohovoru, deliktu alebo inak, môže byť podaná len za podmienok a obmedzení zodpovednosti, ktoré sú stanovené v tomto dohovore bez toho, aby bola dotknutá otázka, kto sú osoby oprávnené podať žalobu a aké sú ich príslušné práva. 

Článok 13 – Oslobodenie od zodpovednosti 

Vlastník, prenajímateľ ani finančník uplatňujúci výhradu vlastníctva alebo majúci záložné právo na lietadlo, ktorý nie je prevádzkovateľom, ani ich pracovníci alebo agenti nebudú zodpovední za škody v zmysle tohto dohovoru alebo podľa práva ktoréhokoľvek zmluvného štátu.

Článok 14 – Prevod zvláštnych práv čerpania

Čiastky označené termínom zvláštne práva čerpania v tomto dohovore budú znamenať zvláštne práva čerpania definované Medzinárodným menovým fondom. Prevod týchto čiastok na národné meny sa v prípade súdneho konania vykoná v súlade s  hodnotou týchto mien v zmysle zvláštnych práv čerpania v deň vynesenia rozsudku. Hodnota národnej meny bude vypočítaná pomocou metódy ocenenia, ktorú používa Medzinárodný menový fond pre svoje operácie a transakcie. Hodnota národnej meny zmluvného štátu, ktorý nie je členom Medzinárodného menového fondu, sa vypočíta spôsobom určeným týmto štátom, ktorý vyjadrí v národnej mene zmluvného štátu, pokiaľ je to možné, rovnakú reálnu hodnotu ako čiastky uvedené v článku 4.

Článok 15 – Revízia obmedzení

1.	Ak odsek 2 nižšie neustanovuje inak, sumy predpísané v článku 4 budú revidované depozitárom na základe inflačného faktora, ktorý zodpovedá akumulovanej miere inflácie od predchádzajúcej revízie, alebo v prvom prípade po dni nadobudnutia platnosti dohovoru. Hodnotou miery inflácie, ktorá sa použije pri určovaní inflačného faktora, bude vážený priemer ročnej miery rastu alebo poklesu indexov spotrebiteľských cien štátov, ktorých meny zahŕňajú práva osobitného čerpania uvedené v článku 14.

2.	Ak revízia uvedená v predchádzajúcom odseku dospeje k záveru, že inflačný faktor presiahol 10 percent, depozitár upozorní zmluvné štáty na zmenu obmedzení zodpovednosti. Každá takáto zmena nadobudne účinnosť šesť mesiacov po jej oznámení zmluvným štátom, ak väčšina zmluvných štátov neoznámi svoj nesúhlas. Depozitár okamžite oznámi všetkým zmluvným štátom nadobudnutie účinnosti každej zmeny.

Článok 16 – Fórum

1.	Ak odsek 2 tohto článku neustanovuje inak, žaloby o náhradu škody v zmysle ustanovení tohto dohovoru môže byť podaná len k súdom zmluvného štátu, v ktorom škoda vznikla [alebo štátu, v ktorom prevádzkovateľ lietadla má svoje hlavné sídlo].

2.	Ak vznikne škoda vo viacerých zmluvných štátoch, žaloby v zmysle ustanovení tohto dohovoru môžu byť podané len k súdom zmluvného štátu, v ktorého  vzdušnom priestore sa lietadlo nachádzalo alebo ktorého  vzdušný priestor sa chystalo opustiť v čase vzniku udalosti. 

3.	Bez toho, aby boli dotknuté odseky 1 a 2 tohto článku, v ktoromkoľvek zmluvnom štáte môže byť podaná žiadosť o predbežné opatrenia vrátane ochranných opatrení, ktoré sú dostupné podľa práva tohto štátu.

Článok 17 – Uznanie a vykonanie rozsudkov

1.	Ak ustanovenia tohto článku neustanovujú inak, rozsudky vynesené príslušným súdom v zmysle článku 16 po súdnom procese alebo kontumačne (v neprítomnosti) sa stanú v čase, keď budú vykonateľné v zmluvnom štáte tohto súdu, vykonateľnými aj v inom zmluvnom štáte, len čo budú splnené formality požadované týmto zmluvným štátom.

2.	Skutková podstata veci nebude znovu otvorená v žiadnom návrhu na uznanie alebo vykonanie v zmysle tohto článku. 

3.	Uznanie a vykonanie rozsudku môže byť odmietnuté, ak:

a) 	jeho uznanie alebo vykonanie by bolo v zjavnom rozpore s verejným záujmom zmluvného štátu, v ktorom je požadované jeho uznanie alebo vykonanie;

b) 	odporcovi nebolo doručené oznámenie o začatí súdneho konania v čase a spôsobom, ktoré by mu umožnili pripraviť a predložiť obhajobu;

c)  	sa týka predmetu (dôvodu) žaloby, ktorý už medzi tými istými stranami bol predmetom súdneho rozhodnutia alebo rozhodcovského výroku, ktorý bol uznaný za konečný a nezvratný podľa práva zmluvného štátu, kde je požadované jeho uznanie alebo vykonanie; alebo

d)	rozsudok bol dosiahnutý podvodom jednej zo strán sporu;

e)  	osoba, ktorá podala návrh, nemá právo na vykonanie rozsudku; alebo

f)  	dôvod odmietnutia bol oznámený pred vznikom udalosti depozitárovi zmluvným štátom, v ktorom je požadované jeho uznanie alebo vykonanie.

4.	Uznanie a vykonanie rozsudku môže byť odmietnuté aj v prípade, že rozsudok priznáva náhradu škody vrátane výstražnej alebo trestajúcej náhrady škody, ktorá neodškodňuje tretiu stranu za skutočne vzniknutú škodu.

5.	Ak rozsudok je vykonateľný, platba všetkých nákladov vymáhateľných na základe rozsudku sa stane rovnako vymáhateľnou.

Článok 18 – Regionálne a viacstranné dohody o uznávaní a vykonávaní rozsudkov

1.	Zmluvné štáty môžu uzatvoriť regionálne a viacstranné dohody týkajúce sa uznávania a vykonávania rozhodnutí, ktoré sú v súlade s cieľmi tohto dohovoru, ak tieto dohody nepovedú k nižšej úrovni ochrany pre tretiu stranu alebo odporcu, než aká je poskytovaná v tomto dohovore. 

2.	Zmluvné štáty sa budú navzájom informovať prostredníctvom depozitára o všetkých takýchto regionálnych alebo viacstranných dohodách, ktoré uzatvorili pred alebo po dátume nadobudnutia platnosti tohto dohovoru.

3.	Ustanovenia Kapitoly IV tohto dohovoru neovplyvnia uznanie alebo vykonanie rozsudku v zmysle týchto dohôd.

Článok 19 – Premlčacia lehota

1.	Právo na náhradu podľa článku 3 zanikne, ak žaloba nebude podaná do troch rokov odo dňa udalosti, ktorá spôsobila škodu.

2.	Spôsob výpočtu tohto trojročného obdobia bude určený v súlade s pravidlami súdu, ktorý rozhoduje vo veci.

Článok 20 – Smrť povinnej osoby

V prípade smrti povinnej osoby žaloba o náhradu škody bude podaná proti osobám, ktoré právoplatne zastupujú pozostalosť tejto osoby, a bude podliehať ustanoveniam tohto dohovoru.

KAPITOLA V

Uplatňovanie dohovoru

Článok 21 – Štátne lietadlá

Tento dohovor nebude platiť pre škodu spôsobenú štátnymi lietadlami. Lietadlá používané v službách armády, colných orgánov a polície sa budú považovať za štátne lietadlá.

Článok 22 – Jadrové poškodenie

Z tohto dohovoru nevznikne zodpovednosť za škodu spôsobenú jadrovou udalosťou definovanou v Parížskom dohovore z 29. júla 1960 o zodpovednosti voči tretím stranám v oblasti jadrovej energie alebo jadrovú škodu definovanú vo Viedenskom dohovore z 21. mája 1963 o   zodpovednosti voči civilným osobám, za jadrovú škodu a v dodatkoch týchto dohovorov platných v čase vzniku udalosti. 

[Záverečné ustanovenia budú vložené dodatočne]

Príloha č. 3

DCCD Doc No. 3 
7/11/08

INTERNATIONAL CONFERENCE ON AIR LAW
(Montreal, 20 April to 2 May 2009)
DRAFT CONVENTION ON COMPENSATION FOR DAMAGE
TO THIRD PARTIES, RESULTING FROM ACTS OF UNLAWFUL INTERFERENCE INVOLVING AIRCRAFT
Chapter I
Principles
Article 1 — Definitions
For the purposes of this Convention:
a)	"An act of unlawful interference" means an act which is defined as an offence in the
Convention for the Suppression of Unlawful Seizure of Aircraft, signed at the Hague on
16 December 1970, or the Convention for the Suppression of Unlawful Acts Against the
Safety of Civil Aviation, signed at Montreal on 23 September 1971, and any amendment in
force at the time of the event.
b)	An "event" occurs when damage is caused by an aircraft in flight as a result of an act of
unlawful interference.
c)	An aircraft is considered to be "in flight" at any time from the moment when all its external
doors are closed following embarkation or loading until the moment when any such door is
opened for disembarkation or unloading.
d)	"International flight" means any flight whose place of departure and whose intended
destination are situated within the territories of two States, whether or not there be a break in
the flight, or within the territory of one State if there is an agreed stopping place in the
territory of another State.
e)	"Maximum mass" means the maximum certificated take-off mass of the aircraft, excluding
the effect of lifting gas when used.
f)	"Operator" means the person who was making use of the aircraft at the time the damage was
caused, provided that if control of the navigation of the aircraft was retained by the person
from whom the right to make use of the aircraft was derived, whether directly or indirectly,
that person shall be considered the operator. A person shall be considered to be making use of
an aircraft when he or she is using it personally or when his or her servants or agents are
using the aircraft in the course of their employment, whether or not within the scope of their
authority. The operator shall not lose its status as operator by virtue of the fact that another
person commits an act of unlawful interference.
a)	
						DCCD Doc No. 3
g)   "Person" means any natural or legal person, including a State.
h) "Senior management" means members of an operator's supervisory board, members of its board of directors, or other senior officers of the operator who have the authority to make and have significant roles in making binding decisions about how the whole of or a substantial part of the operator's activities are to be managed or organized.
i)    "State Party" means a State for which this Convention is in force.
j) "Third Party" means a person other than the operator, passenger or consignor or consignee of cargo; in the case of a collision, "third party" also means the operator, owner and crew of the other aircraft and the passenger or consignor or consignee of cargo on board the other aircraft.
Article 2 — Scope
1.	This Convention applies to damage to third parties which occurs in the territory of a State Party
caused by an aircraft in flight on an international flight, as a result of an act of unlawful interference. This
Convention shall also apply to such damage that occurs in a State non-party as provided for in Article 27.
2.	If a State Party so declares to the Depositary, this Convention shall also apply to damage to third
parties that occurs in the territory of that State Party which is caused by an aircraft in flight other than on
an international flight, as a result of an act of unlawful interference.
3.	For the purposes of this Convention a ship or aircraft in or above the High Seas including the
Exclusive Economic Zone shall be regarded as part of the territory of the State in which it is registered.
Drilling platforms and other installations permanently fixed to the soil in the Exclusive Economic Zone or
the Continental Shelf shall be regarded as part of the territory of the State which has jurisdiction over such
platform or installation.
Chapter II
Liability of the Operator and Related Issues Article 3 — Liability of the Operator
1.	The operator shall be liable for damage within the scope of this Convention upon condition only
that the damage was caused by an aircraft in flight.
2.	There shall be no right to compensation under this Convention if the damage is not a direct
consequence of the event giving rise thereto.
3.	Damages due to death, bodily injury and mental injury shall be compensable.  Damages due to
mental injury shall be compensable only if caused by a recognisable psychiatric illness resulting either
from bodily injury or from direct exposure to the likelihood of imminent death or bodily injury.
1.	
	DCCD Doc No. 3
4.	Damage to property shall be compensable1
5.	Environmental damage shall be compensable, insofar as such compensation is provided for under
the law of the State in the territory of which the damage occurred.
6.	No liability shall arise under this Convention for damage caused by a nuclear incident as defined
in the Paris Convention of 29 July 1960 on Third Party Liability in the Field of Nuclear Energy or nuclear
damage as defined in the Vienna Convention of 21 May 1963 on Civil Liability for Nuclear Damage, and
any amendment or supplements to these Conventions in force at the time of the event.
7.	Punitive, exemplary or any other non-compensatory damages shall not be recoverable.
Article 4 — Limit of Operator's Liability
The liability of the operator shall not exceed for each aircraft and event:
[a) 750 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of 500 kilogrammes or
less;
b)	1 500 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
500 kilogrammes but not exceeding 1 000 kilogrammes;
c)	3 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
1	000 kilogrammes but not exceeding 2 700 kilogrammes;
d)	7 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
2	700 kilogrammes but not exceeding 6 000 kilogrammes;
e)	18 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
6 000 kilogrammes but not exceeding 12 000 kilogrammes;
f)	80 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
12 000 kilogrammes but not exceeding 25 000 kilogrammes;
g)	150 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
25 000 kilogrammes but not exceeding 50 000 kilogrammes;
h)   300 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than 50 000 kilogrammes but not exceeding 200 000 kilogrammes;
i)    500 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than 200 000 kilogrammes but not exceeding 500 000 kilogrammes;
j)    700 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than 500 000 kilogrammes.]
1  The Final Clauses will need to make clear the relationship between this Convention and other international legal instruments with reference to claims for property damage.

					DCCD Doc No. 3
Article 5 — Events involving two or more operators or other persons
1.	Where two or more aircraft have been involved in an event causing damage to which this
Convention applies, the operators of those aircraft are jointly and severally liable for any damage suffered
by a third party.
2.	If two or more operators are so liable, the recourse between them shall depend on their respective
limits of liability and their contribution to the damage.
3.	No operator shall be liable for a sum in excess of the limit, if any, applicable to its liability.
Article 6 — Advance Payments
If required by the law of the State where the damage occurred, the operator shall make advance payments without delay to natural persons who may be entitled to claim compensation under this Convention, in order to meet their immediate economic needs. Such advance payments shall not constitute a recognition of liability and may be offset against any amount subsequently paid as damages by the operator.
Article 7 — Insurance
1.	Having regard to Article 4, States Parties shall require their operators to maintain adequate
insurance or guarantee covering their liability under this Convention. If such insurance or guarantee is not
available to an operator on a per event basis, the operator may satisfy this obligation by insuring on an
aggregate basis. States Parties shall not require their operators to maintain such insurance or guarantee to
the extent that they are covered by a decision made pursuant to Article 11, paragraph l(e) or Article 18,
paragraph 3.
2.	An operator may be required by the State Party in or into which it operates to furnish evidence
that it maintains adequate insurance or guarantee. In doing so, the State Party shall apply the same criteria
to operators of other State Parties as it applies to its own operators. Proof that an operator is covered by a
decision made pursuant to Article 11, paragraph l(e) or Article 18, paragraph 3, shall be sufficient
evidence for the purpose of this paragraph.
Chapter III
The Supplementary Compensation Mechanism2
Article 8 — The constitution and objectives of the Supplementary Compensation Mechanism
1. An organization named the Supplementary Compensation Mechanism is established by this Convention. The Supplementary Compensation Mechanism shall be made up of a Conference of Parties, consisting of the States Parties, and a Secretariat, headed by a Director.
2/ The name of the Mechanism has not yet been decided.

	DCCD Doc No. 3
2.	The Supplementary Compensation Mechanism shall have the following purposes:
a)	to provide compensation for damage according to Article 18, paragraph 1, pay damages
according to Article 18, paragraph 3, and provide financial support under Article 27;
b)	to make advance payments under Article 19, paragraph 1, and to take reasonable measures
after an event to minimize or mitigate damage caused by an event, according to Article 19,
paragraph 2; and
c)	to perform other functions directly compatible with these purposes.

3.	The Supplementary Compensation Mechanism shall have its seat at the same place as the
International Civil Aviation Organization.
4.	The Supplementary Compensation Mechanism shall have international legal personality.
5.	In each State Party, the Supplementary Compensation Mechanism shall be recognized as a legal
person capable under the laws of that State of assuming rights and obligations, entering into contracts,
acquiring and disposing of movable and immovable property and of being a party in legal proceedings
before the courts of that State. Each State Party shall recognize the Director of the Supplementary
Compensation Mechanism as the legal representative of the Mechanism.
6.	The Supplementary Compensation Mechanism shall enjoy tax exemption and such other
privileges as are agreed with the host State. The funds of the Supplementary Compensation Mechanism
[, and any proceeds from them,] shall be exempted from tax in all States Parties
7.	The Supplementary Compensation Mechanism shall be immune from legal and administrative
actions,  except in respect of actions relating to credits  obtained according to Article  17 or to
compensation payable according to Article  18. The Director of the Supplementary Compensation
Mechanism shall be immune from legal and administrative actions. The immunity of the Director may be
waived by the Conference of Parties. The other personnel of the  Supplementary Compensation
Mechanism shall be immune from legal and administrative actions in relation to acts performed by them
in their official capacity. The immunity of the other personnel may be waived by the Director.
Article 9 — The Conference of Parties
The Conference of Parties shall:
a)	determine its own rules of procedure and, at each meeting, elect its officers;
b)	establish the regulations of the Supplementary Compensation Mechanism and the Guidelines
for Compensation;
c)	appoint the Director and determine the terms of his or her employment and, to the extent this
is not delegated to the Director, the terms of employment of the other employees of the
Supplementary Compensation Mechanism;
d) delegate to the Director, in addition to powers given in Article 11, such powers and authority as may be necessary or desirable for the discharge of the duties of the Supplementary Compensation Mechanism and revoke or modify such delegations of authority at any time;

					DCCD Doc No. 3
e)	decide the period for, and the amount of, initial contributions and fix the contributions to be
made to the Supplementary Compensation Mechanism for each year until the next meeting of
the Conference of Parties;
f)	in the case where the aggregate limit on contributions according to Article 14, paragraph 3,
has been applied, determine the global amount to be disbursed to the victims of all events
occurring during the time period with regard to which Article 14, paragraph 3, was applied;
g)	appoint the auditors;
h) vote budgets and determine the financial arrangements of the Supplementary Compensation Mechanism including the Guidelines on Investment, review expenditures, approve the accounts of the Supplementary Compensation Mechanism, and consider the reports of the auditors and the comments of the Director thereon;
i) examine and take appropriate action on the reports of the Director, including reports on claims for compensation, and decide on any matter referred to it by the Director;
j) decide whether to apply Article 27 and set the maximum amount of such assistance and the further conditions for it, if necessary;
k) determine which States non-party and which inter-governmental and international non-governmental organizations shall be admitted to take part, without voting rights, in meetings of the Conference of Parties and subsidiary bodies;
1) establish any body necessary to assist it in its functions, including if appropriate, an Executive Committee consisting of representatives of States Parties, and define the powers of such body;
m) decide whether to obtain credits and grant security for credits obtained pursuant to Article 17, paragraph 4;
n) as appropriate, enter into arrangements on behalf of the Supplementary Compensation Mechanism with the International Civil Aviation Organisation and other international bodies; and
o) consider any matter relating to the Convention that a State Party or the International Civil Aviation Organisation has referred to it.
Article 10 — The meetings of the Conference of Parties
1.	The Conference of Parties shall meet once a year, unless a Conference of Parties decides to hold
its next meeting at another interval. The Director shall convene the meeting at a suitable time and place.
2.	An extraordinary meeting of the Conference of Parties shall be convened by the Director:
a)   at the request of no less than one-fifth of the total number of States Parties;

	DCCD Doc No. 3
b)	if an aircraft has caused damage falling within the scope of this Convention, and the damages
are likely to exceed the applicable limit of liability according to Article 4 of the Convention
by more than 50 percent of the available funds of the Supplementary Compensation
Mechanism;
c)	if the aggregate limit on contributions according to Article 14, paragraph 3, has been reached;
or
d)	if the Director has exercised the authority according to Article 11, paragraph 1 d) or e).

3.	All States Parties shall have an equal right to be represented at the meetings of the Conference of
Parties and each State Party shall be entitled to one vote. The International Civil Aviation Organisation
shall have the right to be represented, without voting rights, at the Conference of Parties.
4.	A majority of the States Parties is required to constitute a quorum for the meetings of the
Conference of Parties. Decisions of the Conference of Parties shall be taken by a majority of the votes
cast. Decisions under Article 9, subparagraphs a), b), c), d), e), j) and 1) shall be taken by a majority
consisting of two-thirds of the votes.
Article 11 — The Secretariat and the Director
1.	The Supplementary Compensation Mechanism shall have a secretariat led by a Director. The
Director shall hire personnel, supervise the secretariat and direct the day-to-day activities of the
Supplementary Compensation Mechanism. In addition, the Director:
a)	shall  report  to  the  Conference  of Parties  on  the  functioning  of the  Supplementary
Compensation Mechanism and present its accounts and a budget;
b)	shall collect all contributions payable under this Convention, administer and invest the funds
of the Supplementary Compensation Mechanism in accordance with the Guidelines on
Investment, maintain accounts for the funds, and assist in the auditing of the accounts and the
funds in accordance with Article 17;
c)	shall handle claims for compensation in accordance with the Guidelines for Compensation,
and prepare a report for the Conference of Parties on how each has been handled;
d)	may decide to temporarily take action under Article 19 until the next meeting of the
Conference of Parties;
e)	shall decide to temporarily take action under Article 18, paragraph 3, until the next meeting
of the Conference of Parties called in accordance with Article 10, paragraph 2 d); and
f)	shall decide any other matter delegated by the Conference of Parties.
2.	The Director and the other personnel of the Secretariat shall not seek or receive instructions in
regards to the discharge of their responsibilities from any authority external to the Supplementary
Compensation Mechanism. Each State Party undertakes to fully respect the international character of the
responsibilities of the personnel and not seek to influence any of its nationals in the discharge of their
responsibilities.

					DCCD Doc No. 3
Article 12 — Contributions to the Supplementary Compensation Mechanism
The contributions to the Supplementary Compensation Mechanism shall be:
(a)	the mandatory amounts collected in respect of each passenger and each [tonne] of cargo
departing on an international commercial flight from an airport in a State Party. Where a
State Party has made a declaration under Article 2, paragraph 2, such amounts shall also be
collected in respect of each passenger and each [tonne] of cargo departing on a commercial
flight between two airports in that State Party;
(b)	such amounts as the Conference of Parties may specify in respect of general aviation or any
sector thereof.
The  operator shall  collect  these  amounts  and remit  them  to  the  Supplementary  Compensation Mechanism3.
Article 13 — Basis for fixing the Contributions4
1.	Contributions shall be fixed having regard to the following principles:
a)	the  objectives  of the  Supplementary  Compensation  Mechanism  should  be  efficiently
achieved;
b)	competition within the air transport sector should not be distorted;
c)	the competitiveness of the air transport sector in relation to other modes of transportation
should not be adversely affected; and
d)	in relation to general aviation, the costs of collecting contributions shall not be excessive in
relation to the amount of such contributions, taking into account the diversity that exists in
this sector.

2.	The Conference of Parties shall fix contributions in a manner that does not discriminate between
States, operators, passengers and consignors or consignees of cargo on the basis of nationality.
3.	On the basis of the budget drawn up according to Article 11, paragraph 1 a), the contributions
shall be fixed having regard to:

a)	the upper limit for compensation set out in Article 18, paragraph 2;
b)	the need for reserves where Article 18, paragraph 3 is applied;
3 It needs to be considered whether, for the purpose of collection and remittance of contributions, the word "operator" sufficiently covers the concept of "carrier".
4 The final clauses are likely to provide a threshold for the entry into force defined in order to ensure that the number of passengers and the amounts of cargo is sufficient for the financial viability of the Supplementary Compensation Mechanism.

	DCCD Doc No. 3
c)	claims for compensation, measures to minimize or mitigate damages and financial assistance
under the Convention;
d)	the costs and expenses of administration, including the costs and expenses incurred by
meetings of the Conference of Parties;
e)	the income of the Supplementary Compensation Mechanism; and
f)	the availability of additional funds for compensation pursuant to Article 17, paragraph 4.
Article 14 — Period and Rate of Contributions
1.	At its first meeting, the Conference of Parties shall decide the period and the rate of contributions
in respect of passengers and cargo departing from a State Party to be made from the time of entry into
force of the Convention for that State Party. If a State Party makes a declaration under Article 2,
paragraph 2, initial contributions shall be paid in respect of passengers and cargo departing on flights
covered by such declaration from the time it takes effect. The period and the rate shall be equal for all
States Parties.
2.	Contributions shall be fixed in accordance with paragraph 1 so that the funds available amount to
at least [25 %][100 %] of the limit of compensation set out in Article 18, paragraph 2, within four years.
If the funds available are deemed sufficient in relation to the likely compensation or financial assistance
to be provided in the foreseeable future and amount to at least [50 %][100 %] of that limit, the Conference
of Parties may decide that no further contributions shall be made until the next meeting of the Conference
of Parties, provided that both the period and rate of contributions shall be applied in respect of passengers
and cargo departing from a State in respect of which the Convention subsequently enters into force.
3.	The total amount of contributions collected by the Supplementary Compensation Mechanism
within any period of two consecutive calendar years shall not exceed three times the maximum amount of
compensation according to Article 18, paragraph 2, of this Convention.
4.	The contributions collected by an operator in respect of a State Party may not be used to provide
compensation for an event which occurred prior to the entry into force of the Convention for that State
Party.
Article 15 — Collection of the Contributions
1.	The Conference of Parties shall establish in the Regulations a transparent, accountable and
cost-effective mechanism supporting the collection and remittal of contributions. When establishing the
mechanism, the Conference of Parties shall endeavour not to impose undue burdens. Contributions which
are in arrears shall bear interest as provided for in the Regulations.
2.	Where an operator does not collect or does not remit contributions it has collected to the
Supplementary Compensation Mechanism, the Director shall take appropriate measures against such
operator with a view to the recovery of the amount due. Each State Party shall ensure that an action to
recover the amount due may be taken within its jurisdiction, notwithstanding in which State Party the debt
actually accrued.
1.	
					DCCD Doc No. 3
Article 16 — Duties of States Parties
1.	Each State Party shall take appropriate measures, including imposing such sanctions as it may
deem necessary, to ensure that an operator fulfils its obligations to collect and remit contributions to the
Supplementary Compensation Mechanism.
2.	Each State Party shall ensure that the following information is provided to the Supplementary
Compensation Mechanism:

a)	the number of passengers and quantity of cargo departing on international commercial flights
from that State Party;
b)	such information on general aviation flights as the Conference of Parties may decide; and
c)	the identity of the operators performing such flights.
Where a State Party has made a declaration under Article 2, paragraph 2, it shall ensure that information detailing the number of passengers and quantity of cargo departing on commercial flights between two airports in that State Party, such information on general aviation flights as the Conference of Parties may decide, and the identity of the operators performing such flights, is also provided. In each case such statistics shall be prima facie evidence of the facts stated therein.
3.	Where a State Party does not fulfil its obligations under paragraph 2 of this Article and this
results in a loss for the Supplementary Compensation Mechanism, the State Party shall be liable for such
loss. The Conference of Parties shall, on recommendation by the Director, decide whether the State Party
shall pay for such loss.
Article 17 — The funds of the Supplementary Compensation Mechanism
1.	The funds of the Supplementary Compensation Mechanism may only be used for the purposes set
out in Article 8, paragraph 2.
2.	The Supplementary Compensation Mechanism shall exercise the highest degree of prudence in
the management and preservation of its funds. The funds shall be preserved in accordance with the
Guidelines on Investment. Investments may only be made in State Parties.
3.	Accounts shall be maintained for the funds of the Supplementary Compensation Mechanism. The
Auditors of the Supplementary Compensation Mechanism shall review the accounts and report on them to
the Conference of Parties.
4.	Where the Supplementary Compensation Mechanism is not able to meet valid compensation
claims because insufficient contributions have been collected, it may obtain credits from financial
institutions for the payment of compensation and may grant security for such credits.
1.	
	DCCD Doc No. 3
Chapter IV
Compensation from the Supplementary Compensation Mechanism
Article 18 — Compensation
1.	The Supplementary Compensation Mechanism shall, under the same conditions as are applicable
to the liability of the operator, provide compensation to persons suffering damage in the territory of a
State Party. Where the damage is caused by an aircraft in flight on a flight other than an international
flight, compensation shall only be provided if that State Party has made a declaration according to
Article 2, paragraph 2. Compensation shall only be paid to the extent that the total amount of damages
exceeds the limits according to Article 4.
2.	The maximum amount of compensation  available from the Supplementary Compensation
Mechanism shall be [3 000 000 000] Special Drawing Rights for each event. Payments made according to
paragraph 3 and distribution of amounts recovered according to Article 25, paragraph 2, shall be in
addition to the maximum amount for compensation.
3.	If and to the extent that the Conference of Parties determines and for the period that it so
determines that insurance in respect of the damage covered by the Convention is wholly or partially
unavailable with respect to amounts of coverage or the risks covered, or is only available at a cost
incompatible with the continued operation of air transport, whether generally or in relation to a particular
operator following an event affecting that operator, the Supplementary Compensation Mechanism shall in
respect of future events causing damage compensable under this Convention pay the damages for which
the affected operator or operators are liable according to Articles 3 and 4 and such payment shall
discharge such liability of the affected operator or operators. The Conference of Parties may decide on a
fee, the payment of which by the affected operator or operators, for the period covered, shall be a
condition for the Supplementary Compensation Mechanism taking the action specified in this paragraph.
Article 19 — Advance Payments and other measures
1.	Subject to the decision of the Conference of Parties and in accordance with the Guidelines for
Compensation, the Supplementary Compensation Mechanism may make advance payments without delay
to natural persons who may be entitled to claim compensation under this Convention, in order to meet
their immediate economic needs. Such advance payments shall not constitute recognition of a right to
compensation  and  may  be  offset  against  any  amount  subsequently paid by  the  Supplementary
Compensation Mechanism.
2.	Subject to the decision of the Conference of Parties and in accordance with the Guidelines for
Compensation, the Supplementary Compensation Mechanism may also take other measures to minimize
or mitigate damage caused by an event.
1.	
					DCCD Doc No. 3
Chapter V
Special Provisions on Compensation and Recourse
Article 20 — Acts or omissions of victims
If the operator or Supplementary Compensation Mechanism proves that the damage was caused, or contributed to, by an act or omission of a claimant, or the person from whom he or she derives his or her rights, done with intent or recklessly and with knowledge that damage would probably result, the operator or the Supplementary Compensation Mechanism shall be wholly or partly exonerated from its liability to that claimant to the extent that such act or omission caused or contributed to the damage.
Article 21 — Court Costs and other Expenses
The limits prescribed in Articles 4 and 18, paragraph 2, shall not prevent the court from awarding, in accordance with its own law, in addition, the whole or part of the court costs and of the other expenses of the litigation incurred by the plaintiff, including interest. The foregoing provision shall not apply if the amount of the damages awarded, excluding court costs and other expenses of the litigation, does not exceed the sum which the operator has offered in writing to the plaintiff within a period of six months from the date of the occurrence causing the damage, or before the commencement of the action if that is later than the expiry of such period.
Article 22 — Reduced Compensation
If the total amount of the damages to be paid exceeds the amounts available according to Articles 4 and 18, the total amount shall be awarded preferentially to meet proportionately the claims in respect of death, bodily injury and mental injury in the first instance. The remainder, if any, of the total amount distributable shall be awarded proportionately among the claims in respect of other damage.
Article 23 - Additional Compensation
1.	To the extent the total amount of damages exceeds the limits applicable according to Articles 4
and 18, paragraph 2, a person who has suffered damage may, in accordance with this Article, claim
compensation from the operator.
2.	The operator shall be liable for such additional compensation to the extent the person claiming
compensation proves that the operator, or, if it is a legal person, its senior management, has contributed to
the occurrence of the event by an act or omission done with intent or recklessly and with knowledge that
damage would probably result and which:

a)	falls within the regulatory responsibility and actual control of the operator; and
b)	is, other than the act of unlawful interference, the primary cause of the event.
a)	
	DCCD Doc No. 3
3.	Without prejudice to paragraph 4, an operator, or, if it is a legal person, its senior management
will be presumed not to have been reckless if, as regards the relevant area of security, it proves that a
system to ensure compliance with applicable regulatory requirements has been established and that the
system was applied in relation to the event.
4.	If a State Party so declares to the Depository, an operator shall conclusively be deemed to not
have been reckless in respect of an event causing damage within the territory of that State Party if, as
regards the relevant area of security, it proves that a system to ensure compliance with such commonly
applied standard as has been specified by that State Party in its declaration has been established and
audited. The existence of such a system and completion of such an audit shall not be conclusive if, prior
to the event, the competent authority in that State Party has issued a finding that the operator has not met
all applicable security requirements established by that State.
5.	Where a servant or agent of the operator has committed an act of unlawful interference, the
operator shall not be liable if it proves that a system to ensure effective selection of servants and agents
has been established by its senior management and that such system [requires/provides for]  [with regard
to the security aspect and] a prompt response to security information concerning such servants and agents
and was applied in relation to the servant or agent [who committed the act].
Article 24 — Right of Recourse of the Operator
1.	The operator liable for damage shall have a right of recourse against any person who has
committed the act of unlawful interference. No such claim may be enforced until all claims from persons
suffering damage due to an event have been finally settled and satisfied.
2.	Nothing in this Convention shall prejudice the question whether an operator liable for damage has
a right of recourse against any other person, provided that no such claim may be enforced until all claims
made under Article 3, paragraph 1, and Article 23, paragraph 1, have been finally settled and satisfied.
Article 25 — Right of Recourse of the Supplementary Compensation Mechanism
1.	The Supplementary Compensation Mechanism shall have a right of recourse against any person
who has committed the act of unlawful interference. No such claim may be enforced until all claims from
persons suffering damage due to an event have been finally settled and satisfied.
2.	Subject to paragraph 1 of this Article, the Supplementary Compensation Mechanism shall have a
right of recourse against the operator for compensation subject to the conditions set out in Article 23,
provided that no such claim may be enforced until all claims made under Article 3, paragraph 1, and
Article 23, paragraph 1, have been finally settled and satisfied.
3.	Any amount recovered under paragraph 2 of this Article shall, in the first instance, be used to
provide compensation for damages resulting from the event which gave rise to the recourse action, which
exceed the maximum amount specified in Article 18, paragraph 2.
1.	
					DCCD Doc No. 3
Article 26 - Restrictions on rights of recourse
1.	No right of recourse shall lie under Article 24, paragraph 2 or Article 25, paragraph 2 against an
owner, lessor, or financier retaining title of or holding security in an aircraft, or against a manufacturer of
an aircraft, its engines or component parts in relation to the approved design of an aircraft, its engines or
components.
2.	The rights of recourse under Article 24, paragraph 2 and Article 25, paragraph 2 shall not arise to
the extent that the damage caused by an event could not reasonably have been covered by insurance.
3.	An operator shall have no right of recourse in relation to any additional compensation for which it
is liable under Article 23.
4.	The Supplementary Compensation Mechanism shall not pursue any claim under Article 25,
paragraph 2 if to do so could give rise to the application of Article 18, paragraph 3.
Chapter VI
Assistance in case of events in States non-party
Article 27 — Assistance in case of events in States non-party
Where an operator, which has its principal place of business, or if it has no such place of business, its permanent residence, in a State Party, is liable for damage occurring in a State non-party, the Conference of Parties may decide, on a case by case basis, that the Supplementary Compensation Mechanism shall provide financial support to that operator. Such support may only be provided in respect of damage that would have fallen under the Convention if the State non-party had been a State Party and if the State non-Party agrees in a form acceptable to the Conference of Parties to be bound by the provisions of this Convention in respect of the event giving rise to such damage unless otherwise agreed by the Conference of the Parties. The financial support shall not exceed the maximum amount for compensation set out in Article 18, paragraph 2. If the solvency of the operator liable is threatened even if support is given, such support shall only be given if the liable operator has sufficient arrangements protecting its solvency.
Chapter VII
Exercise of Remedies and Related Provisions
Article 28 — Exclusive Remedy
1.	Without prejudice to the question as to who are the persons who have the right to bring suit and
what are their respective rights, any action for compensation for damage due to an act of unlawful
interference, however founded, whether under this Convention or in tort or in contract or otherwise, can
only be brought against the operator and shall be subject to the conditions and limits of liability set out in
this Convention. No claims shall lie against any other person for compensation for such damage.
2.	Paragraph 1 shall not apply to an action against an individual who has intentionally committed an
act of unlawful interference.
1.	
	DCCD Doc No. 3
Article 29 — Conversion of Special Drawing Rights
The sums mentioned in terms of Special Drawing Right in this Convention shall be deemed to refer to the Special Drawing Right as defined by the International Monetary Fund. Conversion of the sums into national currencies shall, in case of judicial proceedings, be made according to the value of such currencies in terms of the Special Drawing Right at the date of the judgement. The value in a national currency shall be calculated in accordance with the method of valuation applied by the International Monetary Fund for its operations and transactions. The value in a national currency, of a State Party which is not a Member of the International Monetary Fund, shall be calculated in a manner determined by that State to express in the national currency of the State Party as far as possible the same real value as the amounts in Article 4.
Article 30 — Review of Limits
1.	Subject to paragraph 2 below, the sums prescribed in Articles 4 and 18 shall be reviewed by the
Director, by reference to an inflation factor which corresponds to the accumulated rate of inflation since
the previous revision or in the first instance since the date of entry into force of the Convention. The
measure of the rate of inflation to be used in determining the inflation factor shall be the weighted average
of the annual rates of increase or decrease in the Consumer Price Indices of the States whose currencies
comprise the Special Drawing Right mentioned in Article 29.
2.	If the review referred to in the preceding paragraph concludes that the inflation factor has
exceeded 10 per cent, the Director shall inform the Conference of Parties of a revision of the limits of
liability. Any such revision shall become effective six months after the meeting of the Conference of
Parties, unless a majority of the States Parties register their disapproval. The Director shall immediately
notify all States Parties of the coming into force of any revision.
Article 31 — Forum
1.	Subject to paragraph 2 of this Article, actions for compensation under the provisions of this
Convention may be brought only before the courts of the State Party where the damage occurred.
2.	Where damage occurs in more than one State Party, actions under the provisions of this
Convention may be brought only before the courts of the State Party the territorial airspace of which the
aircraft was in or about to leave when the event occurred.
3.	Without prejudice to paragraphs 1 and 2 of this Article, application may be made in any
State Party for such provisional measures, including protective measures, as may be available under the
law of that State.
Article 32 — Intervention by the Supplementary Compensation Mechanism
1.	Each State Party shall ensure that the Supplementary Compensation Mechanism has the right to
intervene in proceedings brought against the operator in its courts.
2.	Except as provided in paragraph 3, the Supplementary Compensation Mechanism shall not be
bound by any judgement or decision in proceedings to which it has not been a party.
1.	
	DCCD Doc No. 3
3.	If an action is brought against the operator in a State Party, each party to such proceedings shall
be entitled to notify the Supplementary Compensation Mechanism of the proceedings. Where such notification has been made in accordance with the law of the court seized and in such time that the Supplementary Compensation Mechanism had time to intervene to the proceedings, the Supplementary Compensation Mechanism shall be bound by a judgement or decision in proceedings even if it has not intervened.
Article 33 — Recognition and Enforcement of Judgements
1.	Subject to the provisions of this Article, judgments entered by a competent court under
Article 31 after trial, or by default, shall when they are enforceable in the State Party of that court be
enforceable in any other State Party as soon as the formalities required by that State Party have been
complied with.
2.	The merits of the case shall not be reopened in any application for recognition or enforcement
under this Article.
3.	Recognition and enforcement of a judgement may be refused if:

a)	its  recognition  or enforcement  would be  manifestly  contrary  to public  policy  in  the
State Party where recognition or enforcement is sought;
b)	the defendant was not served with notice of the proceedings in such time and manner as to
allow him or her to prepare and submit a defense;
c)	it is in respect of a cause of action which had already, as between the same parties, formed
the subject of a judgement or an arbitral award which is recognised as final and conclusive
under the law of the State Party where recognition or enforcement is sought;
d)	the judgement has been obtained by fraud of any of the parties;
e)	the right to enforce the judgement is not vested in the person by whom the application is
made; or
f)	the ground of refusal has been notified, before the occurrence of an event, to the Depositary
by the State Party where recognition or enforcement is sought.

4.	Recognition and enforcement of a judgement may also be refused to the extent that the judgement
awards damages, including exemplary or punitive damages, that do not compensate a third party for
actual harm suffered.
5.	Where a judgement is enforceable, payment of any costs recoverable under the judgement shall
also be enforceable.
4.	
	DCCD Doc No. 3
Article 34 — Regional and multilateral agreements on the recognition and enforcement of judgements
1.	State Parties may enter into regional and multilateral agreements regarding the recognition and
enforcement of judgements consistent with the objectives of this Convention, provided that such
agreements do not result in a lower level of protection for any third party or defendant than that provided
for in this Convention.
2.	State Parties shall inform each other, through the Depositary, of any such regional or multilateral
agreements that they have entered into before or after the date of entry into force of this Convention.
3.	The provisions of Chapter VII of this Convention shall not affect the recognition or enforcement
of any judgement pursuant to such agreements.
Article 35 — Period of Limitation
1.	The right of compensation according to Article 3 shall be extinguished if an action is not brought
within three years from the date of the event which caused the damage.
2.	The right of compensation according to Article 18 shall be extinguished if an action is not
brought, or a notification pursuant to Article 32, paragraph 3, is not made, within three years from the
date of the event which caused the damage.
3.	The method of calculating such three year period shall be determined by the law of the court
seized of the case.
Article 36 — Death of Person Liable
In the event of the death of the person liable, an action for damages lies against those legally representing his or her estate and is subject to the provisions of this Convention.
CHAPTER VIII
Application of the Convention
Article 37 — State Aircraft
This Convention shall not apply to damage caused by state aircraft. Aircraft used in military, customs and police services shall be deemed to be state aircraft.
[Final Provisions to be inserted]
— END —

                                                                  

       

							        DCCD Doc No. 4
			  7/11/08

INTERNATIONAL CONFERENCE ON AIR LAW
(Montreal, 20 April to 2 May 2009)
DRAFT CONVENTION ON COMPENSATION FOR DAMAGE CAUSED BY AIRCRAFT TO THIRD PARTIES
Chapter I
Principles Article 1 — Definitions
For the purposes of this Convention:
a)	"An act of unlawful interference" means an act which is defined as an offence in the
Convention for the Suppression of Unlawful Seizure of Aircraft, signed at the Hague on
16 December 1970, or the Convention for the Suppression of Unlawful Acts Against the
Safety of Civil Aviation, signed at Montreal on 23 September 1971, and any amendment in
force at the time of the event.
b)	An aircraft is considered to be "in flight" at any time from the moment when all its external
doors are closed following embarkation or loading until the moment when any such door is
opened for disembarkation or unloading.
c)	"International flight" means any flight whose place of departure and whose intended
destination are situated within the territories of two States, whether or not there be a break in
the flight, or within the territory of one State if there is an agreed stopping place in the
territory of another State.
d)	"Maximum mass" means the maximum certificated take-off mass of the aircraft, excluding
the effect of lifting gas when used.
e)	"Operator" means the person who was making use of the aircraft at the time the damage was
caused, provided that if control of the navigation of the aircraft was retained by the person
from whom the right to make use of the aircraft was derived, whether directly or indirectly,
that person shall be considered the operator. A person shall be considered to be making use of
an aircraft when he or she is using it personally or when his or her servants or agents are
using the aircraft in the course of their employment, whether or not within the scope of their
authority.
a)	
					DCCD Doc No. 4	
f)	"Person" means any natural or legal person, including a State.
g)	"State Party" means a State for which this Convention is in force.
h) "Third Party" means a person other than the operator, passenger or consignor or consignee of cargo; in the case of a collision, "third party" also means the operator, owner and crew of the other aircraft and the passenger or consignor or consignee of cargo on board the other aircraft.
Article 2 — Scope
1.	This Convention applies to damage to third parties which occurs in the territory of a State Party
caused by an aircraft in flight on an international flight, other than as a result of an act of unlawful
interference.
2.	If a State Party so declares to the Depositary, this Convention shall also apply where an aircraft in
flight other than on an international flight causes damage in the territory of that State, other than as a
result of an act of unlawful interference.
3.	For the purposes of this Convention a ship or aircraft in or above the High Seas including the
Exclusive Economic Zone shall be regarded as part of the territory of the State in which it is registered.
Drilling platforms and other installations permanently fixed to the soil in the Exclusive Economic Zone or
the Continental Shelf shall be regarded as part of the territory of the State which has jurisdiction over such
platform or installation.
Chapter II
Liability of the Operator and Related Issues
Article 3 — Liability of the Operator
1.	The operator shall be liable for damage sustained by third parties upon condition only that the
damage was caused by an aircraft in flight.
2.	There shall be no right to compensation under this Convention if the damage is not a direct
consequence of the event giving rise thereto, or if the damage results from the mere fact of passage of the
aircraft through the airspace in conformity with existing air traffic regulations.
3.	Damages due to death, bodily injury and mental injury shall be compensable. Damages due to
mental injury shall be compensable only if caused by a recognisable psychiatric illness resulting either
from bodily injury or from direct exposure to the likelihood of imminent death or bodily injury.
4.	Damage to property shall be compensable1.
5.	Environmental damage shall be compensable, insofar as such compensation is provided for under
the law of the State Party in the territory of which the damage occurred.
1 The Final Clauses will need to make clear the relationship between this Convention and other international legal instruments with reference to claims for damage to property.

	DCCD Doc No. 4
6.	Punitive, exemplary or any other non-compensatory damages shall not be recoverable.
Article 4 - Limit of the operator's liability
(1)	The liability of the operator arising under Article 3 shall not exceed for each aircraft and event:
a)	[750 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of 500 kilogrammes or
less;
b)	1 500 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
500 kilogrammes but not exceeding 1 000 kilogrammes;
c)	3 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
1	000 kilogrammes but not exceeding 2 700 kilogrammes;
d)	7 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
2	700 kilogrammes but not exceeding 6 000 kilogrammes;
e)	18 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
6 000 kilogrammes but not exceeding 12 000 kilogrammes;
f)	80 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
12 000 kilogrammes but not exceeding 25 000 kilogrammes;
g)	150 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than
25 000 kilogrammes but not exceeding 50 000 kilogrammes;
h)   300 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than 50 000 kilogrammes but not exceeding 200 000 kilogrammes;
i)    500 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than 200 000 kilogrammes but not exceeding 500 000 kilogrammes;
j)    700 000 000 Special Drawing Rights for aircraft having a maximum mass of more than 500 000 kilogrammes.]
(2)	The limits in paragraph 1 of this Article shall only apply if the operator proves that the damage:
a)	was not due to its negligence or other wrongful act or omission or that of its servants or
agents; or
b)	was solely due to the negligence or other wrongful act or omission of another person.
Article 5 - Reduced Compensation
If the total amount of the damages to be paid exceeds the amounts available according to Article 4, the total amount shall be awarded preferentially to meet proportionately the claims in respect of death, bodily and mental injury in the first instance. The remainder, if any, of the total amount distributable shall be awarded proportionately among the claims in respect of other damage.

				DCCD Doc No. 4
Article 6 — Events involving two or more operators or other persons
1.	Where two or more aircraft have been involved in an event causing damage to which this
Convention applies, the operators of those aircraft are jointly and severally liable for any damage suffered
by a third party.
2.	If two or more operators are liable, the recourse between them shall depend on their respective
limits of liability and their contribution to the damage.
3.	No operator shall be liable for a sum in excess of the limit, if any, applicable to its liability.
Article 7 — Court Costs and other Expenses
The court may award, in accordance with its own law, the whole or part of the court costs and of the other expenses of the litigation incurred by the plaintiff, including interest. The foregoing provision shall not apply if the amount of the damages awarded, excluding court costs and other expenses of the litigation, does not exceed the sum which the operator has offered in writing to the plaintiff within a period of six months from the date of the occurrence causing the damage, or before the commencement of the action if that is later than the expiry of such period.
Article 8 — Advance Payments
If required by the law of the State where the damage occurred, the operator shall make advance payments without delay to natural persons who may be entitled to claim compensation under this Convention, in order to meet their immediate economic needs. Such advance payments shall not constitute a recognition of liability and may be offset against any amount subsequently paid as damages by the operator.
Article 9 — Insurance
Having regard to Article 4, States Parties shall require their operators to maintain adequate insurance or guarantee covering their liability under this Convention. An operator may be required by the State Party in or into which it operates to furnish evidence that it maintains adequate insurance or guarantee. In doing so, the State Party shall apply the same criteria to operators of other State Parties as it applies to its own operators.
Chapter III
Recourse and exoneration
Article 10 — Acts or omissions of victims
If the operator proves that the damage was caused, or contributed to, by an act or omission of a claimant, or the person from whom he or she derives his or her rights, done with intent or recklessly and with knowledge that damage would probably result, the operator shall be wholly or partly exonerated from its liability to that claimant to the extent that such act or omission caused or contributed to the damage.

	DCCD Doc No. 4
Article 11 — Right of Recourse
Subject to Article 13, nothing in this Convention shall prejudice the question whether a person liable for damage in accordance with its provisions has a right of recourse against any person.
Chapter IV
Exercise of Remedies and Related Provisions
Article 12 — Exclusive Remedy
Any action for compensation for damage to third parties caused by an aircraft in flight brought against the operator, or its servants or agents, however founded, whether under this Convention or in tort or otherwise, can only be brought subject to the conditions and such limits of liability as are set out in this Convention without prejudice to the question as to who are the persons who have the right to bring suit and what are their respective rights.
Article 13 - Exoneration of Status Liability
Neither the owner, lessor or financier retaining title or holding security of an aircraft, not being an operator, nor their servants or agents, shall be liable for damages under this Convention or the law of any State Party.
Article 14 — Conversion of Special Drawing Rights
The sums mentioned in terms of Special Drawing Right in this Convention shall be deemed to refer to the Special Drawing Right as defined by the International Monetary Fund. Conversion of the sums into national currencies shall, in case of judicial proceedings, be made according to the value of such currencies in terms of the Special Drawing Right at the date of the judgement. The value in a national currency shall be calculated in accordance with the method of valuation applied by the International Monetary Fund for its operations and transactions. The value in a national currency, of a State Party which is not a Member of the International Monetary Fund, shall be calculated in a manner determined by that State to express in the national currency of the State Party as far as possible the same real value as the amounts in Article 4.
Article 15 — Review of Limits
1.	Subject to paragraph 2 below, the sums prescribed in Article 4, shall be reviewed by the
Depositary, by reference to an inflation factor which corresponds to the accumulated rate of inflation since the previous revision or in the first instance since the date of entry into force of the Convention. The measure of the rate of inflation to be used in determining the inflation factor shall be the weighted average of the annual rates of increase or decrease in the Consumer Price Indices of the States whose currencies comprise the Special Drawing Right mentioned of Article 14.

				DCCD Doc No. 4
2.	If the review referred to in the preceding paragraph concludes that the inflation factor has
exceeded 10 per cent, the Depositary shall notify the States Parties of a revision of the limits of liability. Any such revision shall become effective six months after the notification to the States Parties, unless a majority of the States Parties register their disapproval. The Depositary shall immediately notify all States Parties of the coming into force of any revision.
Article 16 — Forum
1.	Subject to paragraph 2 of this Article, actions for compensation under the provisions of this
Convention may be brought only before the courts of the State Party where the damage occurred [or the
State in which the operator of the aircraft has its principal place of business].
2.	Where damage occurs in more than one State Party, actions under the provisions of this
Convention may be brought only before the courts of the State Party the territorial airspace of which the
aircraft was in or about to leave when the event occurred.
3.	Without prejudice to paragraphs 1 and 2 of this Article, application may be made in any
State Party for such provisional measures, including protective measures, as may be available under the
law of that State.
Article 17 — Recognition and Enforcement of Judgements
1.	Subject to the provisions of this Article, judgements entered by a competent court under
Article 16 after trial, or by default, shall when they are enforceable in the State Party of that court be
enforceable in any other State Party as soon as the formalities required by that State Party have been
complied with.
2.	The merits of the case shall not be reopened in any application for recognition or enforcement
under this Article.
3.	Recognition and enforcement of a judgement may be refused if:

a)	its recognition or enforcement would be manifestly  contrary to public policy in the
State Party where recognition or enforcement is sought;
b)	the defendant was not served with notice of the proceedings in such time and manner as to
allow him to prepare and submit a defence;
c)	it is in respect of a cause of action which had already, as between the same parties, formed
the subject of a judgement or an arbitral award which is recognised as final and conclusive
under the law of the State Party where recognition or enforcement is sought;
d)	the judgement has been obtained by fraud of any of the parties;
e)	the right to enforce the judgement is not vested in the person by whom the application is
made; or
f)	the ground of refusal has been notified, before the occurrence of an event, to the Depositary
by the State Party where recognition or enforcement is sought.
a)	
	DCCD Doc No. 4
4.	Recognition and enforcement of a judgement may also be refused to the extent that the judgement
awards damages, including exemplary or punitive damages, that do not compensate a third party for
actual harm suffered.
5.	Where a judgement is enforceable, payment of any costs recoverable under the judgement shall
also be enforceable.
Article 18 — Regional and multilateral agreements on the recognition and enforcement of judgements
1.	State Parties may enter into regional and multilateral agreements regarding the recognition and
enforcement of judgements consistent with the objectives of this Convention, provided that such
agreements do not result in a lower level of protection for any third party or defendant than that provided
for in this Convention.
2.	State Parties shall inform each other, through the Depositary, of any such regional or multilateral
agreements that they have entered into before or after the date of entry into force of this Convention.
3.	The provisions of Chapter IV of this Convention shall not affect the recognition or enforcement
of any judgement pursuant to such agreements.
Article 19 — Period of Limitation
1.	The right to compensation according to Article 3 shall be extinguished if an action is not brought
within three years from the date of the event which caused the damage.
2.	The method of calculating such three year period shall be determined in accordance with the law
of the court seized of the case.
Article 20 — Death of Person Liable
In the event of the death of the person liable, an action for damages lies against those legally representing his or her estate and is subject to the provisions of this Convention.
CHAPTER V
Application of the Convention
Article 21 — State Aircraft
This Convention shall not apply to damage caused by state aircraft. Aircraft used in military, customs and police services shall be deemed to be state aircraft.

DCCD Doc No.4
Article 22 — Nuclear Damage
No liability shall arise under this Convention for damage caused by a nuclear incident as defined in the Paris Convention of 29 July 1960 on Third Party Liability in the Field of Nuclear Energy or nuclear damage as defined in the Vienna Convention of 21 May 1963 on Civil Liability for Nuclear Damage, and any amendment or supplements to these Conventions in force at the time of the event.
[Final Provisions to be inserted]
— END —