Odbor pracovných vzťahov
a kolektívneho vyjednávania
Ministerstva práce, sociálnych vecí
a rodiny Slovenskej republiky

Odborný posudok

k vypovedaniu Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci žien zamestnávaných v priemysle (revidovaný v roku 1948) č. 89 z roku 1948, ktorý Generálna konferencia Medzinárodnej organizácie práce prijala 9. júla 1948 v San Franciscu

august 2001
Odborný posudok

k vypovedaniu Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci žien zamestnávaných v priemysle (revidovaný v roku 1948) č. 89 z roku 1948, ktorý Generálna konferencia Medzinárodnej organizácie práce prijala 9. júla 1948 v San Franciscu
________________________________________________________________

	V tomto odbornom posudku sa porovnávajú jednotlivé ustanovenia Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci žien zamestnaných v priemysle (revidovaný v roku 1948) č. 89 z roku 1948, ktorým je Slovenská republika viazaná /ďalej len „dohovor“/ – (oznámenie Federálneho ministerstva zahraničných vecí č. 17/1991 Zb. a bod 30 oznámenia Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky č. 110/1997 Z. z. o potvrdení sukcesie Slovenskej republiky do záväzkov z príslušných mnohostranných zmluvných dokumentov Medzinárodnej organizácie práce, ktorých depozitárom je generálny riaditeľ Medzinárodného úradu práce) s platným textom Zákonníka práce (zákon č. 65/1965 Zb. v znení neskorších predpisov /ďalej len „Zákonník práce“/) a tiež s textom nového Zákonníka práce, ktorý nadobudne účinnosť 1. apríla 2002 (zákon č. 311/2001 Z. z. /ďalej len „nový Zákonník práce“/; ustanovenia nového Zákonníka práce sú v odbornom posudku k dohovoru označené kurzivou), ako aj s ostatnými pracovnoprávnymi predpismi, či sú alebo nie sú v súlade s dohovorom za účelom jeho vypovedania. 

I. časť

Všeobecné ustanovenia

Článok 1 dohovoru

	(1) Na účely tohto dohovoru sa za „priemyselné podniky“ považujú najmä:

a) bane, lomy a iné ťažobné podniky pre ťažbu nerastov zo zeme, 
b) podniky, v ktorých sa výrobky vyrábajú, upravujú, čistia, opravujú, zdobia, dokončujú, prispôsobujú na predaj, rozbíjajú alebo ničia alebo v ktorých sa látky podrobujú premene, včítane podnikov na stavbu lodí, ako aj podnikov na výrobu, premenu a vedenie elektriny alebo pohonnej sily akéhokoľvek druhu, 
c) stavebné podniky a podniky civilného inžinierstva, včítane prác pri stavbe, oprave, údržbe, prestavbe a búraní. 

	2. Príslušný úrad určí hranice medzi priemyslom na jednej strane a poľnohospodárstvom, obchodom a ostatnými nepriemyselnými činnosťami na druhej strane. 

K článku 1 dohovoru

	Článok 1 dohovoru vymedzuje pojem „priemyselné podniky“ na účely dohovoru, pričom ukladá povinnosť, aby príslušný úrad určil hranice medzi priemyslom na jednej strane a poľnohospodárstvom, obchodom a ostatnými nepriemyselnými činnosťami na strane druhej. Zmysel tohto vymedzenia bol v tom, že dohovor sa vzťahuje len na ženy pracujúce v priemysle. 

Právna úprava v Slovenskej republike k článku 1 dohovoru

	Zákonom č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov sú zriadené ministerstva a ostatné ústredné orgány štátnej správy s pôsobnosťou pre jednotlivé odvetvia. 
V Slovenskej republike je ochrana žien a materstva zabezpečovaná na rovnakých princípoch vo všetkých odvetviach. 
Podľa § 150 Zákonníka práce nesmú byť ženy zamestnávané prácami, ktoré sú pre ne fyzicky neprimerané alebo škodia ich organizmu, najmä prácami, ktoré ohrozujú ich materské poslanie. 
Podľa Zákonníka práce majú ústredné orgány štátnej správy povinnosť vydávať po dohode s Ministerstvom zdravotníctva Slovenskej republiky v pracovnoprávnych predpisoch pre svoje odbory zoznamy prác a pracovísk zakázaných všetkým ženám a zoznamy prác a pracovísk zakázaných tehotným ženám a matkám do konca deviateho mesiaca po pôrode a zabezpečiť, aby sa tieto zoznamy dopĺňali a upravovali v súlade s najnovšími poznatkami vedy a techniky. 
Tehotná žena nesmie byť zamestnaná ani prácami, ktoré podľa lekárskeho posudku ohrozujú jej tehotenstvo zo zdravotných príčin väziacich v jej osobe. To platí obdobne o matke do konca deviateho mesiaca po pôrode. 
Priamo zo Zákonníka práce vyplýva zákaz zamestnávať ženy prácami pod zemou pri ťažbe nerastov alebo pri razení tunelov a štôlní. Výnimka z tohto zákazu sa vzťahuje na ženy, ktoré vykonávajú
a) zodpovedné a riadiace funkcie a nevykonávajú pritom manuálnu prácu, 
b) zdravotnícke a sociálne služby, 
c) prevádzkovú prax pri štúdiu,
d) práce nie manuálne, ktoré treba občas vykonávať pod zemou, najmä práce spojené s dozornou, kontrolnou alebo študijnou činnosťou. 
Podľa § 161 odseku 1 nového Zákonníka práce – ženy nesmú byť zamestnávané prácami pod zemou pri ťažbe nerastov alebo pri razení tunelov a štôlní, s výnimkou žien, ktoré vykonávajú
a) riadiace funkcie a nevykonávajú pritom manuálnu prácu, 
b) zdravotnícke a sociálne služby, 
c) prevádzkovú prax pri štúdiu,
d) iné ako manuálne práce, ktoré je potrebné občas vykonávať pod zemou; ide o najmä práce spojené s dozornou, kontrolnou alebo študijnou činnosťou. 
§ 161 odsek 2 nového Zákonníka práce ďalej upravuje, že ženy nesmú byť zamestnávané prácami, ktoré sú pre ne fyzicky neprimerané alebo škodia ich organizmu, najmä prácami, ktoré ohrozujú ich materské poslanie. Zoznamy prác a pracovísk, ktoré sú zakázané všetkým ženám, tehotným ženám, matkám do konca deviateho mesiaca po pôrode a dojčiacim ženám ustanoví nariadenie vlády Slovenskej republiky.
Tehotná žena nesmie byť zamestnávaná ani prácami, ktoré podľa lekárskeho posudku ohrozujú jej tehotenstvo zo zdravotných príčin spočívajúcich v jej osobe. To platí rovnako o matke do konca deviateho mesiaca po pôrode a dojčiacej žene (§ 161 odsek 3 nového Zákonníka práce).  
	Ak tehotná žena vykonáva prácu, ktorá je tehotným ženám zakázaná, alebo ktorá podľa lekárskeho posudku ohrozuje jej tehotenstvo, je zamestnávateľ povinný vykonať dočasnú úpravu pracovných podmienok (§ 162 odsek 1 nového Zákonníka práce).
	Ak úprava pracovných podmienok žien podľa § 162 odseku 1 nového Zákonníka práce nie je možná, zamestnávateľ ju preradí dočasne na prácu, ktorá je pre ňu vhodná a pri ktorej môže dosahovať rovnaký zárobok ako pri doterajšej práci v rámci pracovnej zmluvy a ak to nie je možné, preradí ju po dohode s ňou aj na prácu iného druhu (§ 162 odsek 2 nového Zákonníka práce).
	Ak dosahuje žena pri práci, na ktorú bola preradená bez svojho zavinenia, nižší zárobok ako pri doterajšej práci, poskytuje sa jej na vyrovnanie tohoto rozdielu vyrovnávací príspevok v tehotenstve a v materstve podľa osobitného predpisu (§ 162 odsek 3 nového Zákonníka práce).
	Ak nemožno tehotnú ženu preradiť na pracovné miesto s dennou prácou alebo na inú vhodnú prácu, zamestnávateľ je povinný poskytnúť jej pracovné voľno s náhradou mzdy (§ 162 odsek 4 nového Zákonníka práce). 
	Ustanovenia § 162 odseku 1 až 4 nového Zákonníka práce platia rovnako o matke do konca deviateho mesiaca po pôrode a o dojčiacej matke.

Záver

	Právny stav v Slovenskej republike je v súlade s dohovorom. 

Článok 2 dohovoru

	Na účely tohto dohovoru znamená výraz „noc“ dobu aspoň jedenástich po sebe idúcich hodín zahŕňajúcich časový úsek určený príslušným orgánom, v trvaní aspoň siedmich po sebe idúcich hodín medzi desiatou hodinou večer a siedmou hodinou ráno: príslušný orgán môže ustanoviť rôzne časové úseky pre rôzne oblasti, odvetvia, podniky alebo priemyselné odbory alebo závody, avšak pred určením časového úseku začínajúceho po jedenástej hodine večer prerokuje so zúčastnenými organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov. 

K článku 2 dohovoru

	Podľa článku 2 dohovoru má príslušný orgán ustanoviť časový úsek, ktorý by pre účely dohovoru bol „nocou“. 
Tento časový úsek má byť medzi desiatou hodinou večer a siedmou hodinou ráno. Tento časový úsek nemusí byť ustanovený jednotne, pri jeho ustanovení tak, že by začínal po jedenástej hodine večer je potrebné prerokovanie so zástupcami zamestnávateľov a zamestnancov. 

Právna úprava v Slovenskej republike k článku 2 dohovoru

V Zákonníku práce je za účelom ochrany zamestnancov vymedzený pojem „nočná práca“ a „zamestnanec pracujúci v noci“. 
V zmysle § 99 Zákonníka práce je nočnou prácou práca vykonávaná v čase medzi 22. a 6. hodinou. Zamestnancom pracujúcim v noci sa rozumie zamestnanec vykonávajúci práce, ktoré vyžadujú, aby sa pravidelne vykonávali v noci v rozsahu najmenej troch hodín nasledujúcich po sebe. 

V zmysle § 98 nového Zákonníka práce je nočnou prácou práca vykonávaná v čase medzi 22. a 6. hodinou. Zamestnancom pracujúcim v noci je na účely tohto zákona zamestnanec, ktorý
a) vykonáva práce, ktoré vyžadujú, aby boli pravidelne vykonávané v noci v rozsahu najmenej troch hodín po sebe nasledujúcich, alebo 
	b) ktorý pravdepodobne odpracuje v noci najmenej 500 hodín za rok.

Záver

	Právny stav v Slovenskej republike je v súlade s dohovorom. 

Článok 3 dohovoru

	Ženy bez rozdielu veku nesmú byť zamestnávané v noci v žiadnom verejnom alebo súkromnom priemyselnom podniku alebo jeho pobočke s výnimkou podnikov, v ktorých sú zamestnávaní len členovia tej istej rodiny. 

K článku 3 dohovoru

	Článok obsahuje zákaz nočnej práce žien v priemyselných podnikoch s výnimkou rodinných podnikov. 

Právna úprava v Slovenskej republike k článku 3 dohovoru

	V Slovenskej republike nie je zakázaná nočná práca žien. Takýto zákaz obsahovali § 151 a § 152 Zákonníka práce do prijatia zákona č. 297/1999 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa Zákonník práce, ktorým boli tieto ustanovenia zo zákonníka vypustené. Uvedeným zákazom sa diskriminovali ženy v práci, pokiaľ ide o prístup k práci a pracovné podmienky. 

	V novom Zákonníku práce tiež nie je zakázaná nočná práca žien (§ 98, § 160 až § 170).  

Záver

	Právny stav v Slovenskej republike nie je v súlade s dohovorom. 

Článok 4 dohovoru

	Článok 3 sa nevzťahuje: 

a) na prípady vyššej moci, ak dôjde v podniku k prerušeniu práce, ktoré nebolo možné predvídať a ku ktorému nedochádza pravidelne;
b) na prípady, keď sa spracúvajú suroviny alebo polotovary, ktoré podliehajú rýchlej skaze, ak je nočná práca potrebná na záchranu týchto látok pred nevyhnutnou stratou. 

Článok 5 dohovoru

	(1) Ak to v prípade osobitne závažných okolností vyžaduje záujem štátu, vláda môže dočasne zrušiť zákaz nočnej práce žien po prerokovaní so zúčastnenými organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov. 

	(2) Toto dočasné zrušenie vláda oznámi generálnemu riaditeľovi Medzinárodného úradu práce v ročnej správe o vykonávaní dohovoru. 

K článkom 4 a 5 dohovoru

	Články 4 a 5 dohovoru umožňujú výnimky z článku 3 dohovoru, t. j. nezakazuje vykonávať nočnú prácu ženám v prípadoch vyššej moci (nepredvídateľné prerušenie práce), v prípadoch, ak ide o spracovanie surovín alebo polotovarov, ktoré podliehajú rýchlej skaze a v prípadoch závažných okolností v záujme štátu. 

Právna úprava v Slovenskej republike k článku 4 a 5 dohovoru

	Tým, že boli zrušené ustanovenia zákona všeobecne obmedzujúce výkon nočnej práce žien, čiže nočná práca žien nie je zakázaná, nie sú v právnom poriadku Slovenskej republiky potrebné výnimky z tohto zákazu tak, ako ich umožňuje dohovor. 

	V novom Zákonníku práce tiež nie sú ustanovenia obmedzujúce výkon nočnej práce žien v tomto prípade.

Záver

	Ustanovenia článkov 4 a 5 dohovoru sa neuplatňujú v právnom poriadku Slovenskej republiky. 

Článok 6 dohovoru

	Nočné obdobie uvedené v článku 2 sa môže skrátiť na desať hodín po šesťdesiat dní v roku v priemyselných podnikoch, ktoré sú ovplyvnené striedaním ročných období, a vo všetkých prípadoch, kde to vyžadujú výnimočné okolnosti. 

Článok 7 dohovoru

	V krajinách, kde podnebie robí prácu cez deň osobitne obťažnou, môže byť nočné obdobie kratšie než nočné obdobie ustanovené uvedenými článkami, ak sa poskytne náhradný odpočinok cez deň. 

K článkom 6 a 7 dohovoru

	Články 6 a 7 dohovoru umožňujú výnimky z článku 2 dohovoru. 
Tieto ustanovenia umožňujú určiť vzhľadom na klimatické podmienky alebo striedanie ročných období „kratšiu noc“ ako ustanovuje článok 2 dohovoru. 

Právna úprava v Slovenskej republike k článku 6 a 7 dohovoru

	Možnosti dané v článkoch 6 a 7 dohovoru Slovenská republika nevyužívala ani v minulosti a vzhľadom na zrušenie zákazu nočnej práce ustanovenie v súčasnosti pre právnu úpravu Slovenskej republiky nemá právny význam. 
	Ustanovenia dohovoru sa neuplatňujú v Slovenskej republike. 

Záver

	Ustanovenia článku 6 a 7 dohovoru sa neuplatňujú v zákonodarstve Slovenskej republiky. 

Článok 8 dohovoru

	Tento dohovor sa nevzťahuje: 

a) na ženy, ktoré zaujímajú riadiace miesta alebo miesta technickej povahy spojené so zodpovednosťou;
b) na ženy zamestnané v zdravotníctve a v sociálnych službách, ktoré obvykle nevykonávajú manuálnu prácu. 

K článku 8 dohovoru

	V článku je vymedzený okruh žien, na ktoré sa dohovor nevzťahuje. 

Právna úprava v Slovenskej republike vo vzťahu k článku 8 dohovoru

	Ustanovenia čl. 8 dohovoru sa v Slovenskej republike neuplatňujú. Vzhľadom na to, že zákaz nočnej práce žien vyplývajúci z dohovoru nie je zakotvený v slovenskom právnom poriadku, nie je potrebné aplikovať výnimky z tohto zákazu. 

Záver

	Ustanovenia článku 8 dohovoru sa neuplatňujú v právnom poriadku Slovenskej republiky. 

II. časť

Osobitné ustanovenia pre niektoré krajiny

Článok 9 dohovoru

	V krajinách, v ktorých sa žiadny zákonný predpis nevzťahuje na nočnú prácu žien v priemyselných podnikoch, môže dočasne a najviac po obdobie troch rokov výraz „noc“ označovať podľa rozhodnutia vlády dobu iba desiatich hodín, ktorá bude zahŕňať časový úsek určený príslušným orgánom aspoň siedmich po sebe idúcich hodín medzi desiatou hodinou večer a siedmou hodinou ráno. 
K článku 9 dohovoru

	Tento článok umožňuje krajinám, ktoré nemajú žiadny zákonný predpis upravujúci nočnú prácu žien v priemyselných podnikoch označovať „noc“ spôsobom v tomto článku uvedeným. 

Právna úprava v Slovenskej republike k článku 9 dohovoru

	V Slovenskej republike nie je špecifická právna úprava nočnej práce žien v priemyselných podnikoch, ale v Zákonníku práce (§ 99) sú podrobne upravené podmienky výkonu nočnej práce zamestnancov (mužov aj žien) s prihliadnutím na špecifickosť postavenia ženy z hľadiska jej materského poslania. 

	V novom Zákonníku práce sú podrobne upravené podmienky výkonu nočnej práce zamestnancov (mužov aj žien) s prihliadnutím na špecifickosť postavenia ženy z hľadiska jej materského poslania (§ 98, § 160 až § 170).

Záver

	Právny stav v Slovenskej republike nie je v súlade s dohovorom. 

	Články 10 a 11 dohovoru sa vzťahujú len na Indiu a Pakistan. 

	Články 12 až 20 sú štandardné záverečné ustanovenia dohovoru 

Celkový záver

Na základe skutočností uvedených v tomto odbornom posudku súčasný právny stav vo vzťahu k nočnej práci žien zamestnávaných v priemysle v Slovenskej republike nie je v súlade s dohovorom, a preto je potrebné vypovedať dohovor v súlade s článkom 15 dohovoru.
Odbor pracovných vzťahov
a kolektívneho vyjednávania
Ministerstva práce, sociálnych vecí
a rodiny Slovenskej republiky

Odborný posudok

k Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci č. 171 z roku 1990, ktorý Generálna konferencia Medzinárodnej organizácie práce prijala na svojom sedemdesiatom siedmom zasadnutí 26. júna 1990 v Ženeve

august 2001
Odborný posudok

k Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci č. 171 z roku 1990, ktorý Generálna konferencia Medzinárodnej organizácie práce prijala na svojom sedemdesiatom siedmom zasadnutí 26. júna 1990 v Ženeve

	Za účelom ratifikácie Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci č. 171 z roku 1990, ktorý Generálna konferencia Medzinárodnej organizácie práce prijala na svojom sedemdesiatom siedmom zasadnutí 26.júna 1990 v Ženeve (ďalej len „dohovor“) bol vypracovaný odborný posudok k dohovoru, v ktorom sa analyzujú jednotlivé ustanovenia dohovoru a porovnávajú sa s platným textom Zákonníka práce (zákon č. 65/1965 Zb. v znení neskorších predpisov /ďalej len „Zákonník práce“/) a tiež s textom nového Zákonníka práce, ktorý nadobudne účinnosť 1. apríla 2002 (zákon č. 311/2001 Z. z. /ďalej len „nový Zákonník práce“/; ustanovenia nového Zákonníka práce sú v odbornom posudku k dohovoru označené kurzivou), ako aj s ostatnými pracovnoprávnymi predpismi platnými v Slovenskej republike s cieľom zistiť, či vnútroštátne zákonodarstvo je v súlade s dohovorom, a či Slovenská republika môže ratifikovať dohovor.

Preambula dohovoru

	Generálna konferencia Medzinárodnej organizácie práce, ktorú do Ženevy zvolala Správna rada Medzinárodného úradu práce a ktorá sa zišla 6. júna 1990 na svojom sedemdesiatom siedmom zasadnutí,

	berúc do úvahy ustanovenia medzinárodných dohovorov a odporúčaní o nočnej práci detí a mladých osôb, najmä ustanovenia Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci mladých osôb (mimopriemyselné zamestnania) z roku 1946, Odporúčania Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci mladých osôb (mimopriemyselné zamestnania) z roku 1946, Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci mladých osôb (priemysel) (revidovaného) z roku 1948 a Odporúčania Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci detí a mladých osôb (poľnohospodárstvo) z roku 1921;

	berúc do úvahy medzinárodné dohovory a odporúčania o nočnej práci žien, najmä Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci (ženy) (revidovaného) z roku 1948 a Protokolu Medzinárodnej organizácie práce z roku 1990 k nemu, Odporúčania Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci žien (poľnohospodárstvo) z roku 1921, ako aj odseku 5 Odporúčania Medzinárodnej organizácie práce o ochrane materstva z roku 1952;

	berúc do úvahy ustanovenia Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o diskriminácii v zamestnaní a povolaní z roku 1958;

	berúc do úvahy ustanovenia Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o ochrane materstva (revidovaného) z roku 1952;

	rozhodnúc prijať niektoré ustanovenia, ak ide o nočnú prácu, čo je štvrtý bod programu zasadnutia; 

	určujúc, že tieto návrhy majú mať formu medzinárodného dohovoru,

prijíma dvadsiateho šiesteho júna tisícdeväťstodeväťdesiat tento dohovor, ktorý sa môže uvádzať ako Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci z roku 1990:

K preambule dohovoru

	Všeobecný trend zvýšenia ochrany zamestnancov vykonávajúcich prácu v noci si vyžiadal prijatie tohto dohovoru. V preambule sa uvádzajú ďalšie súvisiace dohovory a medzinárodné dokumenty, zabezpečujúce ochranu zamestnancov pracujúcich v noci.

Článok 1 dohovoru

Na účely tohto dohovoru:

	a) výraz „nočná práca“ označuje akúkoľvek prácu, ktorá sa vykonáva počas obdobia nie menej ako siedmich po sebe idúcich hodín zahŕňajúce časový úsek medzi polnocou a 5. hodinou ráno, ktoré určí príslušný úrad po konzultácii s najreprezentatívnejšími organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov1), alebo ktoré sa určí prostredníctvom kolektívnych zmlúv;

	b) výraz „nočný pracovník“ označuje zamestnanú osobu, ktorej práca si vyžaduje odpracovanie skutočného počtu hodín nočnej práce a ktorý presahuje stanovený limit. Tento limit určí príslušný úrad po konzultácii s najreprezentatívnejšími organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov, alebo sa určí prostredníctvom kolektívnych zmlúv.

	K článku 1 dohovoru

	Článok 1 dohovoru vymedzuje pojmy „nočná práca“ a „nočný pracovník“. Nočnou prácou je práca vykonávaná v období nie kratšom ako sedem po sebe idúcich hodín zahŕňajúcom časový úsek medzi polnocou a 5. hodinou ráno. Nočným pracovníkom je zamestnanec, ktorého výkon práce si vyžaduje odpracovanie skutočného počtu hodín nočnej práce, ktorý presahuje rozsah stanovený príslušným orgánom po konzultácii s najreprezentatívnejšími organizáciami zamestnávateľov a zamestnancov.

	Právna úprava v Slovenskej republike k článku 1 dohovoru

	V zmysle § 99 Zákonníka práce je nočnou prácou práca vykonávaná v čase medzi 22. a 6. hodinou. 

	Zamestnancom pracujúcim v noci sa rozumie zamestnanec vykonávajúci práce, ktoré vyžadujú, aby sa pravidelne vykonávali v noci v rozsahu najmenej troch hodín nasledujúcich po sebe (§ 99 ods. 2 Zákonníka práce) a podľa § 98 ods. 2 písm. b) nového Zákonníka práce aj zamestnanec, ktorý pravdepodobne odpracuje v noci najmenej 500 hodín za rok.

	Záver:
	Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 1 dohovoru.

Článok 2 dohovoru

	1. Tento dohovor sa vzťahuje na všetky zamestnané osoby s výnimkou osôb zamestnaných v poľnohospodárstve, chove dobytka, rybolove, námornej preprave a vo vnútrozemskej plavbe.

	2. Člen, ktorý ratifikuje tento dohovor, môže po konzultácii s príslušnými organizáciami dotknutých zamestnávateľov a pracovníkov úplne alebo čiastočne vylúčiť z jeho rozsahu aplikovania určité vymedzené kategórie pracovníkov, ak by uplatňovanie vo vzťahu k nim vyvolávalo osobitné problémy podstatnej povahy.

	3.  Každý člen, ktorý využije možnosť danú v odseku 2 tohto článku, uvedie v správach o aplikácii dohovoru podľa článku 22 Ústavy Medzinárodnej organizácie práce každú osobitnú takto vylúčenú kategóriu pracovníkov a dôvody ich vylúčenia. Oznámi aj všetky opatrenia vykonané s cieľom postupného rozšírenia uplatňovania ustanovení dohovoru na príslušných pracovníkov.

	K článku 2 dohovoru 

	Do osobného rozsahu dohovoru sú zaradené všetky zamestnané osoby s výnimkou osôb zamestnaných v poľnohospodárstve, chove dobytka, rybolove, námornej preprave a vo vnútrozemskej plavbe. Členský štát môže za určitých podmienok vylúčiť aplikáciu dohovoru na určité kategórie zamestnancov.

	Právna úprava v Slovenskej republike k článku 2 dohovoru

	Ustanovenia Zákonníka práce, nového Zákonníka práce, ako aj ostatných pracovnoprávnych predpisov sa vzťahujú v plnom rozsahu na všetkých zamestnancov. Zákonník práce, nový Zákonník práce neobsahuje žiadnu výnimku pre niektoré kategórie zamestnancov, na základe ktorej by mohlo dôjsť k ich čiastočnému alebo úplnému vylúčeniu z osobného rozsahu pôsobnosti Zákonníka práce, nového Zákonníka práce a ostatných pracovnoprávnych predpisov.

Záver:
	
	Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 2 dohovoru.

Článok 3 dohovoru

	1. Osobitné opatrenia požadované povahou nočnej práce, ktoré zahŕňajú najmenej opatrenia uvedené nižšie v článkoch 4 až 10 prijmú sa v prospech nočných pracovníkov s cieľom ochrany ich zdravia, pomoci k uľahčeniu plnenia ich rodinnej a sociálnej zodpovednosti, poskytnutia príležitosti postupu v zamestnaní a priznania primeraných náhrad. Takéto opatrenia sa prijmú aj v oblasti bezpečnosti a ochrany materstva pre všetkých pracovníkov vykonávajúcich nočnú prácu.

	2. Opatrenia podľa predchádzajúceho odseku sa môžu aplikovať postupne.

	K článku 3 dohovoru

	Článok 3 dohovoru ustanovuje členom MOP prijať opatrenia na ochranu zdravia zamestnancov pracujúcich v noci, opatrenia na uľahčenie plnenia ich rodinnej a sociálnej zodpovednosti, na poskytnutie príležitostí postupu v zamestnaní a na priznanie primeraných náhrad. Takéto opatrenia je potrebné prijať aj v oblasti bezpečnosti a ochrany materstva pre všetkých zamestnancov pracujúcich v noci.

	Právna úprava v Slovenskej republike k článku 3 dohovoru

	Zamestnancom pracujúcim v noci sa zaručujú špecifické práva a zamestnávateľovi sa ukladajú povinnosti k nim korešpondujúce. Jednotlivé práva zamestnancov pracujúcich v noci sú uvedené v stanoviskách k článkom 4 až 10 dohovoru.

	Záver:

	Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 3 dohovoru.

Článok 4 dohovoru

	1. Pracovníci majú právo na požiadanie bezplatne sa podrobiť posúdeniu zdravotného stavu a rady týkajúcej sa obmedzenia alebo vyhnutia sa zdravotným problémom spojených s ich prácou:

	a) pred ich nastúpením do práce ako určených nočných pracovníkov;

	b) v pravidelných intervaloch počas tohto určenia ako nočných pracovníkov;

	c) ak sa u nich počas tohto určenia ako nočných pracovníkov vyskytnú zdravotné problémy spôsobené výlučne výkonom nočnej práce.

	2. S výnimkou zistenia nespôsobilosti na nočnú prácu, sa zistenia z takýchto posúdení neodovzdajú iným osobám bez súhlasu pracovníkov a nepoužijú sa v ich neprospech.

K článku 4 dohovoru

	Článok 4 zabezpečuje zamestnancovi pracujúcemu v noci právo na bezplatné posúdenie zdravotného stavu, a to:
a)	 pred zaradením na nočnú prácu,
b)	 v pravidelných intervaloch počas jeho zaradenia na nočnú prácu,
c)	 ak sa u neho v priebehu zaradenia na nočnú prácu vyskytnú zdravotné problémy spôsobené výlučne výkonom práce v noci.
	Zabezpečuje sa ochrana údajov o zdravotnom stave zamestnanca pracujúceho v noci, získaných z týchto posúdení zdravotného stavu. Výnimkou je však údaj o nespôsobilosti na prácu v noci.

	Právna úprava v Slovenskej republike k článku 4 dohovoru
	
	V zmysle § 99 ods. 4 Zákonníka práce je zamestnávateľ povinný zabezpečiť, aby sa zamestnanec pracujúci v noci podrobil posúdeniu zdravotnej spôsobilosti na prácu v noci:
a)	 pred zaradením na nočnú prácu,
b)	 pravidelne podľa potreby, najmenej raz za rok,
c)	 kedykoľvek v priebehu zaradenia na nočnú prácu pre zdravotné poruchy vyvolané výkonom nočnej práce,
d)	 ak o to požiada tehotná žena alebo matka dieťaťa mladšieho ako deväť mesiacov.

	Úhradu za posúdenie zdravotnej spôsobilosti na prácu v noci nemožno od zamestnanca požadovať (§ 99 ods. 5 Zákonníka práce).

	Podľa § 98 odseku 3 nového Zákonníka práce je zamestnávateľ povinný zabezpečiť, aby sa zamestnanec pracujúci v noci podrobil posúdeniu zdravotnej spôsobilosti na prácu v noci
a)	pred zaradením na nočnú prácu,
b)	pravidelne podľa potreby, najmenej raz za rok,
c)	kedykoľvek v priebehu zaradenia na nočnú prácu pre zdravotné poruchy vyvolané výkonom nočnej práce,
d)	ak o to požiada tehotná žena alebo matka dieťaťa mladšieho ako deväť mesiacov.	

Úhradu za posúdenie zdravotnej starostlivosti podľa § 98 odseku 3 nového Zákonníka práce nemožno od zamestnanca požadovať.
	
	Okrem špecifickej právnej úpravy lekárskych prehliadok v Zákonníku práce túto oblasť rámcovo upravuje zákon č. 330/1996 Z. z. o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci v znení zákona č. 95/2000 Z. z. a zákona č. 158/2001 Z. z., ktorý ustanovuje v § 8a zamestnávateľovi povinnosť:
•	zaraďovať zamestnancov na práce so zreteľom na ich zdravotný stav, schopnosti a oprávnenia podľa osobitných predpisov a nepripustiť, aby vykonávali práce, ktoré nezodpovedajú ich zdravotnému stavu, schopnostiam a pre ktoré nemajú oprávnenia podľa osobitných predpisov (ods. 1 písm. l),
•	zabezpečovať podľa miery ohrozenia zdravia a pre vybrané povolania pravidelné lekárske preventívne prehliadky a lekárske prehliadky ustanovené osobitnými predpismi (ods. 1 písm. n),
•	zabezpečiť vykonávanie zdravotného dohľadu v pravidelných intervaloch a to s ohľadom na charakter práce a na pracovné podmienky na pracovisku a ak o to zamestnanec požiada (ods. 1 písm. o).

	Ochranu údajov o zdravotnom stave zamestnancov získaných lekárskou prehliadkou zaručuje ustanovenie § 55 ods. 3 zákona č. 277/1994 o zdravotnej starostlivosti v znení neskorších predpisov. V zmysle tohto ustanovenia sú zdravotnícki pracovníci a iní odborní pracovníci v zdravotníctve povinní zachovávať mlčanlivosť o skutočnostiach, o ktorých sa dozvedeli v súvislosti s výkonom svojho povolania. 

	Záver:

	Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 4 dohovoru.

Článok 5 dohovoru

	Pracovníkom vykonávajúcim nočnú prácu sa dajú k dispozícii primerané prostriedky prvej pomoci vrátane opatrení umožňujúcich v prípade potreby rýchlu prepravu týchto pracovníkov na miesto kde dostanú primerané ošetrenie.

	K článku 5 dohovoru

	Článok 5 dohovoru zaručuje zamestnancom pracujúcim v noci poskytnutie primeraných prostriedkov prvej pomoci, ako aj opatrení na zabezpečenie rýchlej prepravy týchto zamestnancov v prípade potreby na miesto, kde budú primerane ošetrení. 

	Právna úprava v Slovenskej republike k článku 5 dohovoru

	Podľa § 99 ods. 6 Zákonníka práce je zamestnávateľ povinný vybaviť pracovisko, na ktorom sa pracuje v noci prostriedkami na poskytnutie prvej pomoci vrátane zabezpečenia prostriedkov umožňujúcich privolať rýchlu lekársku pomoc.

	Podľa § 98 odseku 5 nového Zákonníka práce – pracovisko, na ktorom sa pracuje v noci, je zamestnávateľ povinný vybaviť prostriedkami na poskytnutie prvej pomoci vrátane zabezpečenia prostriedkov umožňujúcich privolať rýchlu lekársku pomoc.

	Záver:

	Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 5 dohovoru.

Článok 6 dohovoru

	1. Noční pracovníci, ktorí dostali potvrdenie o nespôsobilosti pre nočnú prácu zo zdravotných dôvodov sa vždy keď je to možné preradia na obdobné pracovné miesto pre ktoré majú spôsobilosť.

	2. Ak sa preradenie na takéto pracovné miesto nedá uskutočniť, poskytnú sa týmto pracovníkom rovnaké dávky ako iným pracovníkom, ktorí sú práceneschopní, alebo nemôžu získať zamestnanie.

	3. Nočný pracovník, ktorý dostal potvrdenie o dočasnej nespôsobilosti na nočnú prácu je rovnako chránený, ak ide o prepustenie zo zamestnania alebo danie výpovede zo zamestnania ako iní pracovníci, ktorí nemôžu pracovať zo zdravotných dôvodov.

	K článku 6 dohovoru

	Článok 6 zaručuje zamestnancom pracujúcim v noci, nespôsobilým na výkon nočnej práce zo zdravotných dôvodov podľa lekárskeho posudku, ich preradenie na prácu, na výkon ktorej sú spôsobilí. Ak preradenie nie je možné, sú zamestnanci pracujúci v noci zabezpečení rovnakými dávkami ako zamestnanci, ktorí sú práceneschopní alebo tí, ktorí nemôžu získať zamestnanie. Zamestnancom pracujúcim v noci nespôsobilým na výkon nočnej práce podľa lekárskeho potvrdenia sa zaručuje rovnaká právna ochrana pri skončení pracovného pomeru ako ostatným zamestnancom, ktorí nemôžu pracovať zo zdravotných dôvodov.
	
	Právna úprava v Slovenskej republike k článku 6 dohovoru

V súlade s § 37 Zákonníka práce zamestnanca pracujúceho v noci, ktorý bol na základe lekárskeho posudku uznaný za nespôsobilého na nočnú prácu je zamestnávateľ povinný preradiť na inú prácu. Pri preradení zamestnanca zamestnávateľ prihliada na to, aby táto práca bola pre neho vhodná vzhľadom na jeho zdravotný stav, schopnosti a jeho kvalifikáciu. Ak nie je možné preradenie zamestnanca v rámci pracovnej zmluvy, môže ho zamestnávateľ preradiť aj na prácu iného druhu, než bol dojednaný v pracovnej zmluve, a to aj keby s tým zamestnanec nesúhlasil. Povinnosť preradenia na inú prácu má zamestnávateľ aj v prípade, ak tehotná žena alebo matka dieťaťa mladšieho ako deväť mesiacov pracujúca v noci požiada o preradenie na dennú prácu na základe lekárskeho potvrdenia.

	Ak preradenie na inú prácu v zmysle § 37 Zákonníka práce nie je možné, zamestnávateľ poskytne zamestnancovi náhradu mzdy vo výške priemerného zárobku.

	Podľa § 55 odseku 1 nového Zákonníka práce – vykonávať práce iného druhu, alebo na inom mieste, ako boli dohodnuté v pracovnej zmluve, je zamestnanec povinný len výnimočne, a to v prípadoch ustanovených v § 55 odsekoch 2 a 4 nového Zákonníka práce – Zamestnávateľ je povinný preradiť zamestnanca na inú prácu, ak zamestnanec pracujúci v noci na základe lekárskeho posudku je uznaný nespôsobilým na nočnú prácu (§ 55 odsek 2 písm. e) nového Zákonníka práce); zamestnávateľ je povinný preradiť zamestnankyňu na inú prácu, ak tehotná žena alebo matka dieťaťa mladšieho ako deväť mesiacov pracujúca v noci požiadala o preradenie na dennú prácu (§ 55 odsek 2 písm. f) nového Zákonníka práce).  

	Povinnosť poskytnúť pracovné voľno s náhradou mzdy má zamestnávateľ podľa § 162 odseku 4 nového Zákonníka práce v prípade, ak nie je možné tehotnú ženu alebo matku do konca deviateho mesiaca po pôrode preradiť na pracovné miesto s dennou prácou alebo na inú vhodnú prácu.

	Právna úprava skončenia pracovného pomeru nediskriminuje zamestnancov pracujúcich v noci. Zákonník práce chráni každého zamestnanca pred jednostranným rozviazaním pracovného pomeru. Zamestnávateľ nemôže rozviazať pracovný pomer výpoveďou z iných dôvodov, než sú uvedené v § 46 ods. 1 Zákonníka práce alebo okamžitým zrušením z iných dôvodov než sú uvedené v § 53 ods. 1 Zákonníka práce alebo bez uvedenia dôvodu. Obdobie dočasnej práceneschopnosti zamestnanca je ochrannou dobou, v zmysle § 48 Zákonníka práce, počas ktorej platí zákaz výpovede zo strany zamestnávateľa.
	V súlade s § 64 odsekom 1 písm. e) nového Zákonníka práce zamestnávateľ nesmie dať zamestnancovi výpoveď v dobe, keď je zamestnanec pracujúci v noci uznaný na základe lekárskeho posudku dočasne nespôsobilým na nočnú prácu.

	Záver:

	Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 6 dohovoru.

Článok 7 dohovoru

	1. Opatrenia sa prijmú na zabezpečenie alternatívnej nočnej práce pre pracovníčky, ktoré by inak boli vyzvané vykonávať nočnú prácu:

	a) pred a po narodení dieťaťa najmenej počas šestnástich týždňov a z nich najmenej osem týždňov pred predpokladaným dátumom pôrodu dieťaťa;

	b)  po predložení lekárskeho potvrdenia o zdravotných dôvodoch matky alebo dieťaťa počas ďalších období:
	i)  počas tehotenstva;
	ii) počas určitého času po období po narodení dieťaťa určeného podľa písm. a) uvedeného vyššie, ktorého dĺžka sa vymedzí príslušným úradom po konzultácii s najreprezentatívnejšími organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov.

	2. Opatrenia podľa odseku 1 tohto článku môžu zahŕňať, ak je to možné, preradenie na dennú prácu, poskytnutie dávok sociálneho zabezpečenia alebo predĺženie materskej dovolenky.

	3. Počas období uvedených v odseku 1 tohto článku:
	a) pracovníčku nie je možné prepustiť zo zamestnania, ani jej nie je možné dať výpoveď zo zamestnania okrem oprávnených dôvodov bez vzťahu k tehotenstvu alebo k pôrodu dieťaťa;
	b) príjem pracovníčky sa zachová na úrovni postačujúcej na jej obživu a na obživu jej dieťaťa pri primeraných životných podmienkach. Zachovanie tohto príjmu sa zabezpečí jedným z opatrení v odseku 2 tohto článku, inými primeranými opatreniami alebo kombináciou týchto opatrení;

	c) pracovníčka nestratí výhody, ak ide o jej postavenie, odpracované roky a prístup k postupu, ktoré sa môžu spájať s pracovným miestom s nočnou prácou, ktoré bežne vykonáva.
	4. Ustanovenia tohto článku nemajú vplyv v podobe obmedzenia ochrany a dávok spojených s materskou dovolenkou.

	K článku 7 dohovoru

	Členské štáty prijmú potrebné opatrenia (preradenie na dennú prácu, poskytnutie dávok sociálneho zabezpečenia, predĺženie materskej dovolenky) na zabezpečenie alternatívnej nočnej práce pre ženy, ktoré by inak mali vykonávať nočnú prácu, a to:
a) pred a po narodení dieťaťa, najmenej počas šestnástich týždňov a z nich najmenej osem týždňov pred predpokladaným dátumom pôrodu dieťaťa,
b) po predložení lekárskeho potvrdenia o zdravotných dôvodoch matky alebo dieťaťa,
c) počas tehotenstva,
d) počas určitého obdobia po narodení dieťaťa, určeného príslušným orgánom po konzultácii s predstaviteľmi zamestnávateľov a zamestnancov.

	Tehotenstvo a pôrod nesmú byť dôvodmi pre skončenie pracovného pomeru so zamestnankyňou, nesmú mať za následok zhoršenie jej finančnej situácie pod primeranú životnú úroveň a stratu výhod, ktoré sa spájajú s nočnou prácou, ktorú inak vykonáva.

	Právna úprava v Slovenskej republike k článku 7 dohovoru

	Prevedenie na dennú prácu

	V zmysle § 37 odseku 1 Zákonníka práce, je zamestnávateľ povinný previesť zamestnanca na inú prácu, ak zamestnanec pracujúci v noci na základe lekárskeho posudku je uznaný za nespôsobilého na nočnú prácu, a ak tehotná žena alebo matka dieťaťa mladšieho ako deväť mesiacov pracujúca v noci požiadala o prevedenie na dennú prácu na základe lekárskeho potvrdenia je zamestnávateľ povinný jej žiadosti o prevedenie vyhovieť. 

Zamestnávateľ je povinný preradiť zamestnanca na inú prácu, ak zamestnanec pracujúci v noci na základe lekárskeho posudku je uznaný nespôsobilým na nočnú prácu (§ 55 odsek 2 písm. e) nového Zákonníka práce); zamestnávateľ je povinný preradiť zamestnankyňu na inú prácu, ak tehotná žena alebo matka dieťaťa mladšieho ako deväť mesiacov pracujúca v noci požiadala o preradenie na dennú prácu (§ 55 odsek 2 písm. f) nového Zákonníka práce).  

Ak dosahuje žena pri práci, na ktorú bola prevedená, bez svojho zavinenia nižší zárobok ako pri doterajšej práci, poskytuje sa jej na vyrovnanie tohto rozdielu vyrovnávací príspevok podľa predpisov o nemocenskom poistení. Vyrovnávací príspevok sa poskytuje vo výške rozdielu medzi priemerným zárobkom, ktorý zamestnankyňa dosahovala pred prevedením na inú prácu, a zárobkom, ktorý dosahuje v jednotlivých kalendárnych mesiacoch po tomto prevedení. Vyrovnávací príspevok sa poskytuje za dobu, za ktorú zamestnankyňa mala po prevedení na inú prácu nárok na mzdu alebo na náhradu mzdy. V tehotenstve sa poskytuje najdlhšie do nástupu materskej dovolenky a po ukončení materskej dovolenky najdlhšie do konca deviateho mesiaca po pôrode.
	
Materská dovolenka

	Dobu materskej dovolenky, ďalšej materskej dovolenky, jej predĺženie a čerpanie upravuje § 157 až § 160 Zákonníka práce. 

	V súvislosti s pôrodom a starostlivosťou o narodené dieťa patrí žene materská dovolenka po dobu 28 týždňov; ak žena porodila zároveň dve alebo viac detí alebo ak ide o osamelú ženu, patrí materská dovolenka po dobu 37 týždňov. Na prehĺbenie materskej starostlivosti o dieťa je zamestnávateľ povinný poskytnúť žene, ktorá o to požiada, ďalšiu materskú dovolenku až do troch rokov veku dieťaťa. Táto dovolenka sa poskytuje v rozsahu, o aký matka žiada, spravidla však vždy najmenej na dobu jedného mesiaca. Materskú dovolenku žena nastupuje spravidla od začiatku šiesteho týždňa pred očakávaným dňom pôrodu, najskôr však od začiatku ôsmeho týždňa pred týmto dňom. Po dobu materskej dovolenky a ďalšej materskej dovolenky nemá zamestnankyňa nárok na mzdu, poskytujú sa jej dávky nemocenského poistenia a štátne dávky. 

	Materská dovolenka a rodičovská dovolenka

	V súvislosti s pôrodom a starostlivosťou o narodené dieťa patrí žene materská dovolenka v trvaní 28 týždňov. Ak žena porodila zároveň dve alebo viac detí alebo ak ide o osamelú ženu, patrí materská dovolenka v trvaní 37 týždňov. V súvislosti so starostlivosťou o narodené dieťa patrí aj mužovi od narodenia dieťaťa rodičovská dovolenka v rovnakom rozsahu, ak sa stará o narodené dieťa (§ 166 odsek 1 nového Zákonníka práce). Na prehĺbenie  starostlivosti o dieťa je zamestnávateľ povinný poskytnúť žene a mužovi, ktorí o to požiadajú, rodičovskú dovolenku až do troch rokov veku dieťaťa. Ak ide o dlhodobo ťažko zdravotne postihnuté dieťa vyžadujúce mimoriadnu starostlivosť alebo o dlhodobo ťažko zdravotne postihnuté dieťa vyžadujúce mimoriadnu starostlivosť osobitne náročnú, je zamestnávateľ povinný poskytnúť žene alebo mužovi, ktorí o to požiadajú, rodičovskú dovolenku až do siedmich rokov veku dieťaťa. Táto dovolenka sa poskytne v rozsahu o aký rodič žiada, spravidla však vždy najmenej na jeden mesiac (§ 166 odsek 2 nového Zákonníka práce). Žena nastupuje materskú dovolenku spravidla od začiatku šiesteho týždňa pred očakávaným dňom pôrodu, najskôr však od začiatku ôsmeho týždňa pred týmto dňom. Zabezpečenie zamestnankyne (zamestnanca) pri tehotenstve, materstve a rodičovstve upravujú osobitné predpisy (§ 156 nového Zákonníka práce).

	Dávky sociálneho zabezpečenia

	Podľa § 2 ods. 1 zákona č. 88/1968 Zb. o predĺžení materskej dovolenky, o dávkach v materstve a o prídavkoch na deti z nemocenského poistenia v znení neskorších predpisov sa z dôvodu tehotenstva, pôrodu a materstva v nemocenskom poistení poskytujú vyrovnávací príspevok v tehotenstve a materstve a peňažná pomoc v materstve, ktoré sú peňažnými dávkami nemocenského poistenia.

	Vyrovnávací príspevok v tehotenstve a materstve patrí zamestnankyni zúčastnenej na nemocenskom poistení podľa zákona č. 54/1956 Zb. o nemocenskom poistení zamestnancov v znení neskorších predpisov, ktorá vykonávala prácu, ktorá je tehotným ženám a matkám do konca deviateho mesiaca po pôrode zakázaná alebo ktorá podľa lekárskeho posudku ohrozuje jej tehotenstvo a materstvo, a je preto dočasne prevedená na inú prácu, pri ktorej dosahuje bez svojho zavinenia nižší zárobok ako na doterajšej práci. Dávka sa poskytuje vo výške rozdielu medzi priemerným zárobkom, ktorý zamestnankyňa dosahovala po odpočítaní dane z príjmu pred prevedením na inú prácu, a zárobkom ktorý dosahuje po odpočítaní dane z príjmu v jednotlivých kalendárnych mesiacoch po tomto prevedení. Vyrovnávací príspevok sa poskytuje za dobu, za ktorú zamestnankyňa mala po prevedení na inú prácu nárok na mzdu alebo na náhradu mzdy, najdlhšie však do nástupu materskej dovolenky a po ukončení materskej dovolenky najdlhšie do konca deviateho mesiaca po pôrode. 

Peňažná pomoc v materstve patrí zamestnankyni, ktorá bola v posledných dvoch rokoch pred pôrodom zúčastnená aspoň 270 dní na nemocenskom poistení, prípadne, ak jej trvá ochranná lehota z jej skoršieho nemocenského poistenia. Peňažná pomoc sa poskytuje namiesto mzdy, prípadne namiesto nemocenského po dobu 28 týždňov materskej dovolenky, a to od začiatku šiesteho týždňa pred očakávaným dňom pôrodu, najskôr však od začiatku ôsmeho týždňa pred týmto dňom, prípadne 37 týždňov, ak porodila súčasne dve alebo viac detí, ak sa ďalej stará o dve z novonarodených detí alebo zamestnankyni, ak je nevydatá, ovdovelá, rozvedená alebo z iných vážnych dôvodov osamelá v prípade, že sa stará o novonarodené dieťa. Výška peňažnej pomoci v materstve za pracovný deň je 90% z čistej dennej mzdy zamestnankyne, najviac však zo sumy 350 Sk pri päťdennom pracovnom týždni.
	Pracujúcu ženu, ktorá nespĺňa podmienky nároku na peňažnú pomoc v materstve, uzná lekár dočasne práceneschopnou v súvislosti s tehotenstvom a pôrodom, a to najskôr šesť týždňov pred očakávaným dňom pôrodu a šesť týždňov po pôrode. Táto zamestnankyňa má potom nárok na nemocenské podľa § 15 a nasledujúcich ustanovení zákona č. 54/1956 Zb. o nemocenskom poistení zamestnancov v znení neskorších predpisov.
	
Po uplynutí obdobia poberania dávok nemocenského poistenia (peňažnej pomoci v materstve alebo nemocenského) má rodič osobne celodenne a riadne starajúci sa o dieťa vo veku do troch rokov alebo do siedmych rokov, ak ide o dieťa, ktoré podľa posudku príslušného štátneho orgánu je dlhodobo ťažko zdravotne postihnuté a vyžaduje mimoriadnu starostlivosť alebo mimoriadnu starostlivosť osobitne náročnú, nárok na rodičovský príspevok v súlade so zákonom č. 382/1990 Zb. o rodičovskom príspevku v znení neskorších predpisov.

	Tehotná žena a matka trvalo sa starajúca o dieťa mladšie ako tri roky je chránená pred skončením pracovného pomeru zo strany zamestnávateľa zákazom prepustenia – ochranná doba. Podľa § 48 ods. 1 Zákonníka práce zamestnávateľ nesmie dať výpoveď žene v dobe, keď je tehotná alebo keď sa trvalo stará aspoň o jedno dieťa mladšie ako tri roky. Ak žene bola daná výpoveď pred začiatkom ochrannej doby tak, že by výpovedná doba mala uplynúť v tejto dobe, ochranná doba sa do výpovednej doby nezapočítava; pracovný pomer sa skončí až uplynutím zvyšnej časti výpovednej doby po skončení ochrannej doby, okrem ak zamestnankyňa vyhlási, že na predĺžení pracovného pomeru netrvá. Zákonník práce dovoľuje výnimočne skončenie pracovného pomeru s takouto ženou len v prípade zániku zamestnávateľa bez právneho nástupníctva alebo z dôvodu porušenia pracovnej disciplíny zvlášť hrubým spôsobom. 
	Tehotná žena a žena na materskej dovolenke je chránená aj pred okamžitým skončením pracovného pomeru. V zmysle § 53 ods. 3 Zákonníka práce zamestnávateľ nemôže okamžite zrušiť pracovný pomer s tehotnou zamestnankyňou, pokiaľ sa trvalo stará o dieťa mladšie ako tri roky; môže však s ňou, s výnimkou zamestnankyne na materskej dovolenke (§ 157 ods. 1), z dôvodov určených pre okamžité zrušenie, rozviazať pracovný pomer výpoveďou.
	Zákonník práce chráni každú ženu pred jednostranným rozviazaním pracovného pomeru zo strany zamestnávateľa aj tým, že taxatívne ustanovuje dôvody pre výpoveď a dôvody pre okamžité zrušenie pracovného pomeru. Zamestnávateľ nemôže rozviazať pracovný pomer výpoveďou z iných dôvodov než sú uvedené v § 46 ods. 1 Zákonníka práce alebo okamžitým zrušením z iných dôvodov, než sú uvedené v § 53 ods. 1 Zákonníka práce alebo bez uvedenia dôvodu.
	Podľa § 64 ods. 1 písm. c) nového Zákonníka práce zamestnávateľ nesmie dať zamestnancovi výpoveď v ochrannej dobe a to v dobe, keď je zamestnankyňa tehotná alebo keď je zamestnankyňa na materskej dovolenke alebo zamestnankyňa alebo zamestnanec sa trvale stará o dieťa mladšie ako tri roky. Zamestnávateľ nesmie dať zamestnancovi výpoveď v ochrannej dobe a to v dobe keď je zamestnanec pracujúci v noci uznaný na základe lekárskeho posudku dočasne nespôsobilým na nočnú prácu (§ 64 odsek 1 písm. e) nového Zákonníka práce). Ak je zamestnancovi (zamestnankyni) daná výpoveď pred začiatkom ochrannej doby tak, že by výpovedná doba mala uplynúť v tejto dobe, ochranná doba sa do výpovednej doby nezapočítava; pracovný pomer sa skončí až uplynutím zvyšnej časti výpovednej doby po skončení ochrannej doby, okrem prípadov, keď zamestnanec (zamestnankyňa) oznámi, že na predĺžení pracovného pomeru netrvá (§ 64 odsek 2 nového Zákonníka práce).
	Zákaz výpovede sa nevzťahuje na výpoveď danú zamestnancovi z dôvodu, pre ktorý môže zamestnávateľ okamžite skončiť pracovný pomer, ak nejde o zamestnankyňu na materskej dovolenke a o zamestnanca na rodičovskej dovolenke (§ 166 odsek 1 písm. a) nového Zákonníka práce); ak je daná zamestnankyni alebo zamestnancovi výpoveď z tohto dôvodu pred nástupom na materskú dovolenku a rodičovskú dovolenku tak, že by výpovedná doba uplynula v čase tejto materskej dovolenky a rodičovskej dovolenky, skončí sa výpovedná doba súčasne s materskou dovolenkou a rodičovskou dovolenkou (§ 64 odsek 3 písm. b) nového Zákonníka práce). Zákaz výpovede sa nevzťahuje na výpoveď danú zamestnancovi pre iné porušenie pracovnej disciplíny (§ 63 odsek 1 písm. e) nového Zákonníka práce), ak nejde o tehotnú zamestnankyňu alebo ak nejde o zamestnankyňu alebo zamestnanca, ktorý sa trvale stará o dieťa mladšie ako tri roky (§ 64 odsek 3 písm. c) nového Zákonníka práce). 
	Podľa § 68 odseku 3 nového Zákonníka práce zamestnávateľ nemôže okamžite skončiť pracovný pomer s  tehotnou zamestnankyňou, so zamestnankyňou alebo zamestnancom, ak sa trvale stará o dieťa mladšie ako tri roky. Môže však s nimi s výnimkou zamestnankyne na materskej dovolenke a zamestnanca na rodičovskej dovolenke (§ 166 odsek 1 nového Zákonníka práce) z dôvodov uvedených v § 68 odseku 1 nového Zákonníka práce skončiť pracovný pomer výpoveďou.

K opatreniam, ktoré vylučujú diskrimináciu ženy v zamestnaní z dôvodu tehotenstva a pôrodu patria:

a) ochrana pracovného pomeru po návrate z materskej dovolenky a ďalšej materskej dovolenky,
b) započítanie doby, po ktorú sa rodič staral o dieťa do šiestich rokov veku alebo o dlhodobo ťažko zdravotne postihnuté maloleté dieťa, ktoré vyžaduje mimoriadnu starostlivosť alebo osobitne náročnú starostlivosť, ak nebolo umiestnené v zariadení pre takéto deti s celoročným alebo týždenným pobytom ako náhradnej doby na účely dôchodkového zabezpečenia.
	Žene sa zaručuje ochrana pracovného pomeru po návrate do práce z materskej dovolenky. Podľa § 147 Zákonníka práce, ak sa vráti do práce zamestnankyňa po skončení materskej dovolenky (§ 157 ods. 1), je zamestnávateľ povinný zaradiť ju na pôvodnú prácu a pracovisko. Ak to nie je možné preto, že táto práca odpadla, alebo pracovisko bolo zrušené, musí ju zamestnávateľ zaradiť na inú prácu zodpovedajúcu pracovnej zmluve. Po návrate ženy z ďalšej materskej dovolenky zamestnávateľ je povinný zaradiť ju na prácu zodpovedajúcu pracovnej zmluve.

	Podľa § 162 nového Zákonníka práce, ak nie je možné tehotnú ženu a matku do konca deviateho mesiaca po pôrode preradiť na pracovné miesto s dennou prácou alebo na inú vhodnú prácu, je zamestnávateľ povinný poskytnúť im pracovné voľno s náhradou mzdy.

	Zákaz diskriminácie

	Zamestnancom patria práva vyplývajúce z pracovnoprávnych vzťahov bez akýchkoľvek obmedzení a priamej diskriminácie alebo nepriamej diskriminácie podľa pohlavia, manželského vzťahu a rodinného stavu, rasy, farby pleti, jazyka, veku, zdravotného stavu, viery a náboženstva, politického a iného zmýšľania, odborovej činnosti, národného alebo sociálneho pôvodu, príslušnosti k národnosti alebo etnickej skupiny, majetku, rodu alebo iného postavenia, okrem prípadu, ak to ustanovuje zákon alebo ak je na výkon prác vecný dôvod, ktorý spočíva v predpokladoch alebo požiadavkách a v povahe práce, ktorú má zamestnanec vykonávať (§ 13 odsek 1 nového Zákonníka práce).
	Na účely princípu rovnakého zaobchádzania podľa § 13 odseku 1 nového Zákonníka práce je nepriama diskriminácia navonok neutrálny pokyn, rozhodnutie alebo prax znevýhodňujúce podstatne väčšiu skupinu fyzických osôb, ak tento pokyn, rozhodnutie alebo prax nie sú vhodné a nevyhnutné a nemôžu sa ospravedlniť objektívnymi skutočnosťami (§ 13 odsek 2 nového Zákonníka práce).
	Zamestnanec má právo podať zamestnávateľovi sťažnosť v súvislosti s porušením práv a povinností ustanovených v § 13 odsekoch 1 až 3 nového Zákonníka práce; zamestnávateľ je povinný na sťažnosť zamestnanca bez zbytočného odkladu odpovedať, vykonať nápravu, upustiť od takého konania a odstrániť jeho následky (§ 13 odsek 4 nového Zákonníka práce).
	Zamestnanec, ktorý sa cíti poškodený v dôsledku nedodržania podmienok ustanovených v § 13 odsekoch 1 až 3 nového Zákonníka práce môže sa domáhať svojich práv na súde vrátane primeranej náhrady nemajetkovej ujmy v peniazoch. Zamestnávateľ je povinný preukázať, že nedošlo k porušeniu princípu rovnakého zaobchádzania (§ 13 odsek 5 nového Zákonníka práce).
	Zamestnávateľ nesmie zamestnanca postihovať alebo znevýhodňovať preto, že zamestnanec uplatňuje svoje práva vyplývajúce z pracovnoprávnych vzťahov (§ 13 odsek 6 nového Zákonníka práce).
	Spory medzi zamestnancom a zamestnávateľom o nároky z pracovnoprávnych vzťahov prejednávajú a rozhodujú súdy (§ 14 nového Zákonníka práce).
	Ak sa zamestnankyňa (zamestnanec) vráti do práce po skončení materskej dovolenky alebo rodičovskej dovolenky (§ 166 odsek 1 nového Zákonníka práce), je zamestnávateľ povinný zaradiť ju (jeho) na ich pôvodnú prácu a pracovisko. Ak to nie je možné preto, že táto práca sa nevykonáva alebo pracovisko bolo zrušené, musí ich zamestnávateľ zaradiť na inú prácu zodpovedajúcu pracovnej zmluve (§ 157 nového Zákonníka práce).	

Podľa § 9 odseku 1 písm. e) a f) zákona č. 100/1988 Zb. o sociálnom zabezpečení v znení neskorších predpisov sa do doby zamestnania na účely dôchodkového zabezpečenia započítavajú tieto náhradné doby: 

a) doba, po ktorú sa rodič staral o dieťa do šiestich rokov veku alebo o dlhodobo ťažko zdravotne postihnuté maloleté dieťa, ktoré vyžaduje mimoriadnu starostlivosť alebo osobitne náročnú mimoriadnu starostlivosť, ak nebolo umiestnené v zariadení pre takéto deti s celoročným alebo týždenným pobytom,

b) doba, po ktorú mal občan nárok na nemocenské, peňažnú pomoc v materstve a podporu pri ošetrovaní člena rodiny, doba, po ktorú sa mužovi z dôvodu starostlivosti o dieťa poskytoval príspevok alebo peňažná pomoc, a doba ošetrovania (starostlivosti) člena rodiny po uplynutí obdobia, po ktoré občan poberal podporu pri ošetrovaní člena rodiny, ak v tomto čase zamestnanie trvalo.

	Záver:

	Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 7 dohovoru.

Článok 8 dohovoru

	Náhrady priznané nočným pracovníkom, ak ide o pracovný čas, mzdu a podobné výhody zohľadnia povahu nočnej práce.

	K článku 8 dohovoru

	Výhody poskytované zamestnancom pracujúcim v noci, týkajúce sa pracovného času, mzdy a iné výhody musia zohľadňovať povahu nočnej práce.

	Právna úprava v Slovenskej republike k článku 8 dohovoru

	Zamestnancom vykonávajúcim prácu v noci sa zaručuje skrátenie pracovného času, zvýhodnenie v oblasti odmeňovania, bezplatné lekárske prehliadky a poskytovanie vhodných sociálnych služieb.

	V zmysle § 99 odseku 3 Zákonníka práce pracovný čas nočných zamestnancov by nemal presahovať 8 hodín v priebehu 24 hodinového cyklu s výnimkou prípadov, ktoré zahŕňajú iba obsluhu či dohľad.

	Podľa § 98 odseku 8 nového Zákonníka práce pracovný čas zamestnanca pracujúceho v noci nesmie presiahnuť osem hodín v rámci 24 hodín po sebe nasledujúcich; ak to nie je z prevádzkových dôvodov možné, je zamestnávateľ povinný rozvrhnúť ustanovený týždenný pracovný čas tak, aby priemerná dĺžka zmeny neprekročila 8 hodín v dobe najviac šesť kalendárnych mesiacov po sebe nasledujúcich, pričom pri výpočte priemernej dĺžky pracovnej zmeny zamestnanca pracujúceho v noci sa vychádza z päťdenného pracovného týždňa.
 
	V § 7 zákona č. 1/1992 Zb. o mzde, odmene za pracovnú pohotovosť a o priemernom zárobku v znení neskorších predpisov sú ustanovené mzdové nároky zamestnanca pri výkone nočnej práce. Mzdové zvýhodnenie za nočnú prácu sa dohodne v kolektívnej zmluve; ak nie je dohodnuté v kolektívnej zmluve, patrí zamestnancovi popri dosiahnutej mzde za každú hodinu nočnej práce mzdové zvýhodnenie najmenej vo výške 20% minimálnej mzdovej tarify za hodinu pre prvú tarifnú triedu. S vedúcim zamestnancom možno v pracovnej zmluve dohodnúť mzdu už s prihliadnutím na prípadnú nočnú prácu; mzdové zvýhodnenie v takom prípade vedúcemu zamestnancovi nepatrí.

	Podľa § 7 zákona č. 143/1992 Zb. o plate a odmene za pracovnú pohotovosť v rozpočtových a v niektorých ďalších organizáciách a orgánoch v znení neskorších predpisoch zamestnancovi prislúcha za hodinu nočnej práce príplatok vo výške 20% priemerného hodinového zárobku.
	
	V zmysle § 99 ods. 4 Zákonníka práce je zamestnávateľ povinný zabezpečiť, aby sa zamestnanec pracujúci v noci podrobil posúdeniu zdravotnej spôsobilosti na prácu v noci
a) pred zaradením na nočnú prácu,
b) pravidelne podľa potreby, najmenej raz za rok,
c) kedykoľvek v priebehu zaradenia na nočnú prácu pre zdravotné poruchy vyvolané výkonom nočnej práce,
d) ak o to požiada tehotná žena alebo matka dieťaťa mladšieho ako deväť mesiacov.
	Úhradu za posúdenie zdravotnej spôsobilosti na prácu v noci nemožno od zamestnanca požadovať (§ 99 odsek 5 Zákonníka práce).

	V zmysle § 98 odsek 3 nového Zákonníka práce je zamestnávateľ povinný zabezpečiť, aby sa zamestnanec pracujúci v noci podrobil posúdeniu zdravotnej spôsobilosti na prácu v noci
a) pred zaradením na nočnú prácu,
b) pravidelne podľa potreby, najmenej raz za rok,
c) kedykoľvek v priebehu zaradenia na nočnú prácu pre zdravotné poruchy vyvolané výkonom nočnej práce,
d) ak o to požiada tehotná žena alebo matka dieťaťa mladšieho ako deväť mesiacov.
	Úhradu za posúdenie zdravotnej spôsobilosti podľa § 98 odseku 3 nového Zákonníka práce nemožno od zamestnanca požadovať (§ 98 odsek 4 nového Zákonníka práce).

	Záver:

	Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 8 dohovoru.

Článok 9 dohovoru

	Nočným pracovníkom a v prípade potreby aj pracovníkom vykonávajúcim prácu v noci sa poskytnú primerané sociálne služby.

	K článku 9 dohovoru
	
	Článok 9 dohovoru zaručuje zamestnancom pracujúcim v noci primerané sociálne služby.

	V zmysle odporúčania k dohovoru, k sociálnym službám poskytovaným zamestnancom pracujúcim v noci patria:
a) opatrenia na skrátenie doby strávenej na ceste do a zo zamestnania,
b) zabezpečenie miestnosti na odpočinok v mieste výkonu práce,
c) zabezpečenie prístupu k jedlu a nápojom,
d) zabezpečenie vzdelávania a rekvalifikácie.
	Právna úprava v Slovenskej republike k článku 9 dohovoru

	V zmysle § 84 ods. 3 Zákonníka práce zamestnávateľ pri rozvrhnutí pracovného času prihliada na možnosti zabezpečenia plynulej dopravy zamestnancov do zamestnania a na to aby toto rozvrhnutie pracovného času nebolo v rozpore so záujmami obyvateľstva. 

	V súlade s § 99 ods. 7 Zákonníka práce je zamestnávateľ povinný zamestnancom pracujúcim v noci zaistiť bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci zodpovedajúcu charakteru ich práce a zabezpečiť, aby ochranné a preventívne služby alebo zariadenia týkajúce sa bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci boli pre zamestnancov pracujúcich v noci vždy k dispozícii a aby boli rovnocenné s tými, ktoré majú k dispozícii ostatní zamestnanci.

	Zamestnávateľ je povinný poskytnúť zamestnancovi najdlhšie po piatich hodinách nepretržitej práce pracovnú prestávku na jedenie a oddych v trvaní najmenej 30 minút. Ak ide o práce, ktoré sa nemôžu prerušiť, musí sa zamestnancovi i bez prerušenia prevádzky alebo práce zabezpečiť primeraný čas na oddych a jedenie (§ 89 ods. 1 Zákonníka práce).

	Zamestnávateľ je povinný, v zmysle § 140 Zákonníka práce, zabezpečovať zamestnancom vo všetkých zmenách stravovanie zodpovedajúce zásadám správnej výživy priamo na pracoviskách alebo v ich blízkosti.

	Zamestnávatelia sa starajú o prehlbovanie kvalifikácie zamestnancov, prípadne o jej zvyšovanie a dbajú na to, aby zamestnanci boli zamestnávaní prácami zodpovedajúcimi dosiahnutej kvalifikácii (§ 141 Zákonníka práce)
	
Účasť na školení a štúdiu popri zamestnaní za účelom prehĺbenia kvalifikácie na výkon práce dojednanej v pracovnej zmluve je výkonom práce, za ktorý prislúcha zamestnancovi mzda. Náklady na prehĺbenie kvalifikácie znáša zamestnávateľ.
	
Zamestnávateľ je takisto povinný zaškoliť alebo zaučiť zamestnanca, ktorý prechádza  na nové pracovisko alebo na nový druh práce alebo spôsob práce, pokiaľ je to potrebné, najmä pri zmenách v organizácii práce alebo iných racionalizačných opatreniach (§ 142 ods. 2 Zákonníka práce).

Zamestnávateľ je povinný pravidelne prerokúvať so zástupcom zamestnancov na ochranu práce a s príslušným odborovým orgánom organizáciu práce v noci. Zamestnávateľ je povinný zaistiť zamestnancom pracujúcim v noci bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci zodpovedajúcu charakteru ich práce a zabezpečiť, aby ochranné a preventívne služby alebo zariadenia týkajúce sa bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci boli pre zamestnancov pracujúcich v noci vždy k dispozícii a aby boli rovnocenné s tými, ktoré majú k dispozícii ostatní zamestnanci (§ 98 odsek 6 nového Zákonníka práce).
Zamestnávateľ, ktorý pravidelne zamestnáva zamestnancov v noci je povinný upovedomiť o tejto skutočnosti príslušný inšpektorát práce a príslušný odborový orgán, ak si to vyžadujú (§ 98 odsek 7 nového Zákonníka práce).
	 
	Podľa § 98 odseku 8 nového Zákonníka práce pracovný čas zamestnanca pracujúceho v noci nesmie presiahnuť osem hodín v rámci 24 hodín po sebe nasledujúcich; ak to nie je z prevádzkových dôvodov možné, je zamestnávateľ povinný rozvrhnúť ustanovený týždenný pracovný čas tak, aby priemerná dĺžka zmeny neprekročila 8 hodín v dobe najviac šesť kalendárnych mesiacov po sebe nasledujúcich, pričom pre výpočte priemernej dĺžky pracovnej zmeny zamestnanca pracujúceho v noci sa vychádza z päťdenného pracovného týždňa.
 
	Zamestnávateľ je povinný viesť evidenciu nočnej práce zamestnanca (§ 99 nového Zákonníka práce).

	Zamestnávateľ je povinný poskytnúť zamestnancovi najneskôr po štyroch hodinách prestávku na odpočinok a jedenie v trvaní 30 minút. Ak ide o práce, ktoré sa nemôžu prerušiť, musí sa zamestnancovi aj bez prerušenia prevádzky alebo práce zabezpečiť primeraný čas na odpočinok a jedenie (§ 91 odsek 1 nového Zákonníka práce).

	V zmysle § 152 odseku 1 nového Zákonníka práce zamestnávateľ je povinný zabezpečovať zamestnancom vo všetkých zmenách (aj v nočnej zmene) stravovanie zodpovedajúce zásadám správnej výživy priamo na pracoviskách alebo v ich blízkosti. Túto povinnosť nemá voči zamestnancom vyslaným na pracovnú cestu.

	Zamestnávateľ zabezpečuje stravovanie podľa odseku 1 podávaním jedného hlavného jedla vrátane vhodného nápoja zamestnancovi v priebehu pracovnej zmeny vo vlastnom stravovacom zariadení, v stravovacom zariadení iného zamestnávateľa alebo prostredníctvom právnickej osoby alebo fyzickej osoby, ktorá má oprávnenie sprostredkovať stravovacie služby, ak ich sprostredkuje u právnickej osoby alebo fyzickej osoby, ktorá má oprávnenie poskytovať stravovacie služby. Na účely stravovania sa za pracovnú zmenu považuje výkon práce dlhší ako štyri hodiny. Ak pracovná zmena trvá viac ako 11 hodín zamestnávateľ môže zabezpečiť poskytnutie ďalšieho teplého hlavného jedla (§ 152 odsek 2 nového Zákonníka práce).

	Zamestnávateľ prispieva na stravovanie podľa § 152 odseku 2 nového Zákonníka práce vo výške najmenej 55% ceny jedla, najviac však na každé jedlo do výšky 55% stravného poskytnutého pri pracovnej ceste v trvaní 5 až 12 hodín podľa osobitného predpisu. Okrem toho zamestnávateľ poskytuje príspevok podľa osobitného predpisu (§ 152 odsek 3 nového Zákonníka práce).
	V zmysle § 152 odseku 4 nového Zákonníka práce zamestnávateľ poskytne zamestnancovi finančný príspevok v sume uvedenej v § 152 odseku 3 nového Zákonníka práce len ak povinnosť zamestnávateľa zabezpečiť zamestnancom stravovanie vylučujú podmienky výkonu práce na pracovisku, alebo ak zamestnávateľ nemôže zabezpečiť stravovanie podľa § 152 odseku 2 nového Zákonníka práce.

	Zamestnávateľ v zmysle § 152 odseku 6 nového Zákonníka práce  môže so súhlasom príslušného odborového orgánu

a)	upraviť podmienky, za ktorých bude zamestnancom poskytovať stravovanie počas prekážok v práci,
b)	rozšíriť okruh fyzických osôb, ktorým zabezpečí stravovanie.
	
V zmysle § 153 nového Zákonníka práce zamestnávateľ sa stará o prehlbovanie kvalifikácie zamestnancov, alebo o jej zvyšovanie. Zamestnávateľ prerokuje s príslušným odborovým orgánom opatrenia zamerané na starostlivosť o kvalifikáciu zamestnancov, jej prehlbovanie a zvyšovanie.

Zamestnancovi, ktorý vstupuje do pracovného pomeru bez kvalifikácie, zabezpečuje zamestnávateľ získanie kvalifikácie zaškolením alebo zaučením. Po skončení zaškolenia alebo zaučenia vydá o tom zamestnávateľ zamestnancovi potvrdenie (§ 154 odsek 1 nového Zákonníka práce).

	Zamestnávateľ je povinný rekvalifikovať zamestnanca, ktorý prechádza na nové pracovisko alebo na nový druh práce alebo spôsob práce, ak je to nevyhnutné najmä pri zmenách v organizácii práce alebo pri iných racionalizačných opatreniach (§ 154 odsek 2 nového Zákonníka práce).

	Zamestnanec je povinný sústavne si prehlbovať kvalifikáciu na výkon práce dohodnutej v pracovnej zmluve. Prehlbovanie kvalifikácie jej aj jej udržiavanie a obnovovanie. Zamestnávateľ je oprávnený uložiť zamestnancovi zúčastniť sa na štúdiu popri zamestnaní a ďalšom vzdelávaní za účelom prehĺbenia kvalifikácie (§ 154 odsek 3 nového Zákonníka práce).

Na zlepšovanie kultúry práce a pracovného prostredia zamestnávateľ utvára primerané pracovné podmienky a stará sa o vzhľad a úpravu pracovísk, sociálnych zariadení a zariadení na osobnú hygienu (§ 151 odsek 1 nového Zákonníka práce).

	Zamestnávateľ zriaďuje, udržiava a zvyšuje úroveň sociálneho zariadenia, zariadenia na osobnú hygienu a podľa osobitných predpisov aj zdravotnícke zariadenia pre zamestnancov (§ 151 odsek 2 nového Zákonníka práce).
Zamestnávateľ je povinný zaistiť bezpečnú úschovu najmä zvrškov a osobných predmetov, ktoré zamestnanci obvykle nosia do zamestnania. Túto povinnosť má aj voči všetkým ostatným osobám, ak sú pre neho činné na jeho pracoviskách (§ 151 odsek 3 nového Zákonníka práce).	

Záver:

	Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 9 dohovoru.

Článok 10 dohovoru

	1. Pred zavedením rozvrhov práce vyžadujúcich si služby nočných pracovníkov zamestnávateľ konzultuje so zástupcami príslušných pracovníkov o podrobnostiach týchto rozvrhov, o najvhodnejších formách nočnej práce pre daný podnik a daných pracovníkov, ako aj o požadovaných opatreniach týkajúcich sa zdravia pri práci a sociálnych služieb. V podnikoch zamestnávajúcich nočných pracovníkov sa takéto konzultácie konajú pravidelne.

	2.  Na účely tohto článku výraz „zástupcovia pracovníkov“ označuje osoby uznané za také vnútroštátnym právom alebo praxou v súlade s Dohovorom Medzinárodnej organizácie práce o zástupcoch pracovníkov v podniku z roku 1971.

	K článku 10 dohovoru

	Pred zavedením pracovného rozvrhu vyžadujúceho prácu zamestnancov v noci je zamestnávateľ povinný prekonzultovať so zástupcami príslušných zamestnancov podrobnosti takéhoto rozvrhu, formy organizácie nočnej práce ako aj opatrenia na zaistenie zdravia a poskytovania sociálnych služieb.

	Právna úprava v Slovenskej republike k článku 10 dohovoru
	
	V súlade s § 99 ods. 7 Zákonníka práce je zamestnávateľ povinný s príslušným odborovým orgánom a so zástupcami zamestnancov pre bezpečnosť a zdravie pri práci pravidelne prerokúvať organizáciu práce v noci. Zamestnávateľ je povinný zamestnancom pracujúcim v noci zaistiť bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci zodpovedajúcu charakteru ich práce a zabezpečiť, aby ochranné a preventívne služby alebo zariadenia týkajúce sa bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci boli pre zamestnancov pracujúcich v noci vždy k dispozícií a aby boli rovnocenné s tými, ktoré majú k dispozícií ostatní zamestnanci.
	V zmysle § 18 ods. 1 Zákonníka práce je zamestnávateľ povinný prerokovať s príslušným odborovým orgánom najmä:

a) opatrenia na vytváranie podmienok pre zamestnávanie zamestnancov,
b) zásadné otázky starostlivosti o zamestnancov, opatrenia na zlepšenie hygieny pri práci a pracovného prostredia,
c) opatrenia, ktoré sa týkajú väčšieho počtu zamestnancov.
	
	Zamestnávateľ je povinný pravidelne prerokúvať so zástupcom zamestnancov na ochranu práce a s príslušným odborovým orgánom organizáciu práce v noci. Zamestnávateľ je povinný zaistiť zamestnancom pracujúcim v noci bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci zodpovedajúcu charakteru ich práce a zabezpečiť, aby ochranné a preventívne služby alebo zariadenia týkajúce sa bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci boli pre zamestnancov pracujúcich v noci vždy k dispozícii a aby boli rovnocenné s tými, ktoré majú k dispozícii ostatní zamestnanci (§ 98 odsek 6 nového Zákonníka práce).

	Záver:

	Vnútroštátne zákonodarstvo SR je v súlade s článkom 10 dohovoru.

Článok 11 dohovoru

	1. Ustanovenia tohto dohovoru sa môžu uplatňovať prostredníctvom zákonov a predpisov, kolektívnych zmlúv, rozhodcovských rozhodnutí alebo súdnych rozhodnutí, kombináciou týchto prostriedkov alebo akýmkoľvek spôsobom v súlade s vnútroštátnymi podmienkami a praxou. Uplatňujú sa zákonmi alebo predpismi, ak sa nevykonali inými prostriedkami.

	2. Ak sa ustanovenia dohovoru uplatňujú prostredníctvom zákonov alebo predpisov, uskutočnia sa vopred konzultácie s najreprezentatívnejšími organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov.

	K článku 11 dohovoru 

	Článok 11 upravuje spôsob uplatnenia dohovoru v členskom štáte a zaručuje najreprezentatívnejším organizáciám zamestnávateľov a zamestnancov účasť na vypracovaní predpisov, prijatých na uplatnenie dohovoru.

	Právna úprava v Slovenskej republike k článku 11 dohovoru

	V Slovenskej republike sa dohovor uplatňuje prostredníctvom všeobecne záväzných právnych predpisov. Zákon č. 106/1999 Z. z. o hospodárskom a sociálnom partnerstve (zákon o tripartite) umožňuje účasť sociálnych partnerov na ich tvorbe.

Záver:

	Vnútroštátne zákonodarstvo Slovenskej republiky je v súlade s článkom 11 dohovoru.

	Článok 12 až článok 19 dohovoru sú štandardné záverečné ustanovenia dohovoru týkajúce sa ratifikácie dohovoru, nadobudnutia platnosti dohovoru, vypovedania dohovoru, atď.

	Celkový záver:
	
	Vnútroštátne zákonodarstvo Slovenskej republiky harmonizuje s dohovorom a je možné ho ratifikovať.

Medzinárodná konferencia práce

Dohovor 171

Dohovor o nočnej práci, ktorý konferencia prijala na svojom sedemdesiatom siedmom zasadnutí v Ženeve 26. júna 1990

International Labour Conference

CONVENTION 171

CONVENTION CONCERNING NIGHT WORK, ADOPTED BY THE 
CONFERENCE AT ITS SEVENTY-SEVENTH SESSION, 
GENEVA, 26 JUNE 1990

Conférence internationale du Travail

CONVENTION 171

CONVENTION CONCERNANT LE TRAVAIL DE NUIT, ADOPTÉE PAR LA CONFÉRENCE À SA SOIXANTE-DIX-SEPTIÈME SESSION,
GENÈVE, 26 JUIN 1990

Pôvodný text
AUTHENTIC TEXT
TEXTE AUTHENTIQUE
Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky – odbor zahraničných vzťahov 

Overený preklad pôvodného textu Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci č. 171 z roku 1990

Vydalo: Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky, odbor zahraničných vzťahov Bratislava 1999
D O H O V O R  171

Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci č. 171 z roku 19901)

	Generálna konferencia Medzinárodnej organizácie práce, ktorú do Ženevy zvolala Správna rada Medzinárodného úradu práce a ktorá sa zišla 6. júna 1990 na svojom sedemdesiatom siedmom zasadnutí,

	berúc do úvahy ustanovenia medzinárodných dohovorov a odporúčaní o nočnej práci detí a mladých osôb, najmä ustanovenia Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci mladých osôb (mimopriemyselné zamestnania) z roku 1946, Odporúčania Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci mladých osôb (mimopriemyselné zamestnania) z roku 1946, Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci mladých osôb (priemysel) (revidovaného) z roku 1948 a Odporúčania Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci detí a mladých osôb (poľnohospodárstvo) z roku 1921;

	berúc do úvahy medzinárodné dohovory a odporúčania o nočnej práci žien, najmä Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci (ženy) (revidovaného) z roku 1948 a Protokolu Medzinárodnej organizácie práce z roku 1990 k nemu, Odporúčania Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci žien (poľnohospodárstvo) z roku 1921, ako aj odseku 5 Odporúčania Medzinárodnej organizácie práce o ochrane materstva z roku 1952;

	berúc do úvahy ustanovenia Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o diskriminácii v zamestnaní a povolaní z roku 1958;

	berúc do úvahy ustanovenia Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o ochrane materstva (revidovaného) z roku 1952;

	rozhodnúc prijať niektoré ustanovenia, ak ide o nočnú prácu, čo je štvrtý bod programu zasadnutia; 

	určujúc, že tieto návrhy majú mať formu medzinárodného dohovoru,
prijíma dvadsiateho šiesteho júna tisícdeväťstodeväťdesiat tento dohovor, ktorý sa môže uvádzať ako Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci z roku 1990:

Článok 1

Na účely tohto dohovoru:

	a) výraz „nočná práca“ označuje akúkoľvek prácu, ktorá sa vykonáva počas obdobia nie menej ako siedmich po sebe idúcich hodín zahŕňajúce časový úsek medzi polnocou a 5. hodinou ráno, ktoré určí príslušný úrad po konzultácii s najreprezentatívnejšími organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov2), alebo ktoré sa určí prostredníctvom kolektívnych zmlúv;

	b) výraz „nočný pracovník“ označuje zamestnanú osobu, ktorej práca si vyžaduje odpracovanie skutočného počtu hodín nočnej práce a ktorý presahuje stanovený limit. Tento limit určí príslušný úrad po konzultácii s najreprezentatívnejšími organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov, alebo sa určí prostredníctvom kolektívnych zmlúv.

Článok 2

	1. Tento dohovor sa vzťahuje na všetky zamestnané osoby s výnimkou osôb zamestnaných v poľnohospodárstve, chove dobytka, rybolove, námornej preprave a vo vnútrozemskej plavbe.

	2. Člen3), ktorý ratifikuje tento dohovor, môže po konzultácii s príslušnými organizáciami dotknutých zamestnávateľov a pracovníkov úplne alebo čiastočne vylúčiť z jeho rozsahu aplikovania určité vymedzené kategórie pracovníkov, ak by uplatňovanie vo vzťahu k nim vyvolávalo osobitné problémy podstatnej povahy.

	3.  Každý člen, ktorý využije možnosť danú v odseku 2 tohto článku, uvedie v správach o uplatňovaní dohovoru podľa článku 22 Ústavy Medzinárodnej organizácie práce4) každú osobitnú takto vylúčenú kategóriu pracovníkov a dôvody ich vylúčenia. Oznámi aj všetky opatrenia vykonané s cieľom postupného rozšírenia uplatňovania ustanovení dohovoru na príslušných pracovníkov.

Článok 3

	1. Osobitné opatrenia požadované povahou nočnej práce, ktoré zahŕňajú najmenej opatrenia uvedené nižšie v článkoch 4 až 10 prijmú sa v prospech nočných pracovníkov s cieľom ochrany ich zdravia, pomoci k uľahčeniu plnenia ich rodinnej a sociálnej zodpovednosti, poskytnutia príležitosti postupu v zamestnaní a priznania primeraných náhrad. Takéto opatrenia sa prijmú aj v oblasti bezpečnosti a ochrany materstva pre všetkých pracovníkov vykonávajúcich nočnú prácu.

	2. Opatrenia podľa predchádzajúceho odseku sa môžu uplatňovať postupne.

Článok 4

	1. Pracovníci majú právo na požiadanie bezplatne sa podrobiť posúdeniu zdravotného stavu a rady týkajúcej sa obmedzenia alebo vyhnutia sa zdravotným problémom spojených s ich prácou:

	a) pred ich nastúpením do práce ako určených nočných pracovníkov;

	b) v pravidelných intervaloch počas tohto určenia ako nočných pracovníkov;

	c) ak sa u nich počas tohto určenia ako nočných pracovníkov vyskytnú zdravotné problémy spôsobené výlučne výkonom nočnej práce.

	2. S výnimkou zistenia nespôsobilosti na nočnú prácu, sa zistenia z takýchto posúdení neodovzdajú iným osobám bez súhlasu pracovníkov a nepoužijú sa v ich neprospech.
Článok 5

	Pracovníkom vykonávajúcim nočnú prácu sa dajú k dispozícii primerané prostriedky prvej pomoci vrátane opatrení umožňujúcich v prípade potreby rýchlu prepravu týchto pracovníkov na miesto kde dostanú primerané ošetrenie.

Článok 6

	1. Noční pracovníci, ktorí dostali potvrdenie o nespôsobilosti pre nočnú prácu zo zdravotných dôvodov sa vždy keď je to možné preradia na obdobné pracovné miesto pre ktoré majú spôsobilosť.

	2. Ak sa preradenie na takéto pracovné miesto nedá uskutočniť, poskytnú sa týmto pracovníkom rovnaké dávky ako iným pracovníkom, ktorí sú práceneschopní, alebo nemôžu získať zamestnanie.

	3. Nočný pracovník, ktorý dostal potvrdenie o dočasnej nespôsobilosti na nočnú prácu je rovnako chránený, ak ide o prepustenie zo zamestnania alebo danie výpovede zo zamestnania ako iní pracovníci, ktorí nemôžu pracovať zo zdravotných dôvodov.

Článok 7

	1. Opatrenia sa prijmú na zabezpečenie alternatívnej nočnej práce pre pracovníčky, ktoré by inak boli vyzvané vykonávať nočnú prácu:

	a) pred a po narodení dieťaťa najmenej počas šestnástich týždňov a z nich najmenej osem týždňov pred predpokladaným dátumom pôrodu dieťaťa;

	b)  po predložení lekárskeho potvrdenia o zdravotných dôvodoch matky alebo dieťaťa počas ďalších období:
	i)  počas tehotenstva;
	ii) počas určitého času po období po narodení dieťaťa určeného podľa písm. a) uvedeného vyššie, ktorého dĺžka sa vymedzí príslušným úradom po konzultácii s najreprezentatívnejšími organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov.

	2. Opatrenia podľa odseku 1 tohto článku môžu zahŕňať, ak je to možné, preradenie na dennú prácu, poskytnutie dávok sociálneho zabezpečenia alebo predĺženie materskej dovolenky.

	3. Počas období uvedených v odseku 1 tohto článku:
	a) pracovníčku nie je možné prepustiť zo zamestnania, ani jej nie je možné dať výpoveď zo zamestnania okrem oprávnených dôvodov bez vzťahu k tehotenstvu alebo k pôrodu dieťaťa;

	b) príjem pracovníčky sa zachová na úrovni postačujúcej na jej obživu a na obživu jej dieťaťa pri primeraných životných podmienkach. Zachovanie tohto príjmu sa zabezpečí jedným z opatrení v odseku 2 tohto článku, inými primeranými opatreniami alebo kombináciou týchto opatrení;

	c) pracovníčka nestratí výhody, ak ide o jej postavenie, odpracované roky a prístup k postupu, ktoré sa môžu spájať s pracovným miestom s nočnou prácou, ktoré bežne vykonáva.

	4. Ustanovenia tohto článku nemajú vplyv v podobe obmedzenia ochrany a dávok spojených s materskou dovolenkou.

Článok 8

	Náhrady priznané nočným pracovníkom, ak ide o pracovný čas, mzdu a podobné výhody zohľadnia povahu nočnej práce.

Článok 9

	Nočným pracovníkom a v prípade potreby aj pracovníkom vykonávajúcim prácu v noci sa poskytnú primerané sociálne služby.

Článok 10

	1. Pred zavedením rozvrhov práce vyžadujúcich si služby nočných pracovníkov zamestnávateľ konzultuje so zástupcami príslušných pracovníkov o podrobnostiach týchto rozvrhov, o najvhodnejších formách nočnej práce pre daný podnik a daných pracovníkov, ako aj o požadovaných opatreniach týkajúcich sa zdravia pri práci a sociálnych služieb. V podnikoch zamestnávajúcich nočných pracovníkov sa takéto konzultácie konajú pravidelne.

	2.  Na účely tohto článku výraz „zástupcovia pracovníkov“ označuje osoby uznané za také vnútroštátnym právom alebo praxou v súlade s Dohovorom Medzinárodnej organizácie práce o zástupcoch pracovníkov v podniku z roku 1971.
Článok 11

	1. Ustanovenia tohto dohovoru sa môžu uplatňovať prostredníctvom zákonov a predpisov, kolektívnych zmlúv, rozhodcovských rozhodnutí alebo súdnych rozhodnutí, kombináciou týchto prostriedkov alebo akýmkoľvek spôsobom v súlade s vnútroštátnymi podmienkami a praxou. Uplatňujú sa zákonmi alebo predpismi, ak sa nevykonali inými prostriedkami.

	2. Ak sa ustanovenia dohovoru uplatňujú prostredníctvom zákonov alebo predpisov, uskutočnia sa vopred konzultácie s najreprezentatívnejšími organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov.

Článok 12
	
	Formálne ratifikácie tohto dohovoru sa oznámia generálnemu riaditeľovi Medzinárodného úradu práce na registráciu.

Článok 13

	1. Tento dohovor zaväzuje len tých členov Medzinárodnej organizácie práce, ktorých ratifikácie zaregistroval generálny riaditeľ.

	2. Dohovor nadobudne platnosť po dvanástich mesiacoch odo dňa, keď generálny riaditeľ zaregistroval ratifikácie dohovoru dvoma členmi.

	3. Potom tento dohovor nadobudne platnosť pre ktoréhokoľvek člena po dvanástich mesiacoch odo dňa, keď sa jeho ratifikácia zaregistrovala.

Článok l4

	1. Člen, ktorý ratifikoval tento dohovor, môže ho vypovedať po uplynutí desiatich rokov odo dňa, keď dohovor prvýkrát nadobudol platnosť, písomným oznámením generálnemu riaditeľovi Medzinárodného úradu práce, ktorý túto skutočnosť zaregistruje. Takéto vypovedanie nadobudne platnosť rok po dni, keď sa vypovedanie zaregistrovalo.

	2. Každý člen, ktorý ratifikoval tento dohovor a nepoužije právo vypovedať ho v priebehu roka nasledujúceho po uplynutí obdobia desiatich rokov uvedeného v predchádzajúcom odseku, bude viazaný dohovorom na obdobie ďalších desiatich rokov a potom ho bude môcť vypovedať vždy po uplynutí desaťročného obdobia za podmienok uvedených v tomto článku .
Článok 15

	1. Generálny riaditeľ Medzinárodného úradu práce oznámi všetkým členom Medzinárodnej organizácie práce registráciu všetkých ratifikácií a vypovedaní, ktoré mu oznámili členovia organizácie.

	2. Pri upovedomení členov organizácie o registrácii druhej ratifikácie generálny riaditeľ upozorní členov organizácie na dátum, od ktorého dohovor nadobudne platnosť.
Článok 16

	Generálny riaditeľ Medzinárodného úradu  práce oznámi generálnemu tajomníkovi Organizácie Spojených národov na registráciu podľa článku l02 Charty Organizácie Spojených národov úplné podrobnosti o všetkých ratifikáciách a aktoch vypovedania, ktoré zaregistroval podľa ustanovení predchádzajúcich článkov.

Článok 17

	Vždy, ak to Správna rada Medzinárodného úradu práce považuje za nevyhnutné, predloží generálnej konferencii správu o pôsobení tohto dohovoru a preskúma vhodnosť zaradenia otázky jeho čiastočného alebo úplného revidovania do programu konferencie.

Článok 18

	1. Ak konferencia prijme nový dohovor, ktorý reviduje tento dohovor úplne alebo sčasti, potom, ak nový dohovor neustanoví inak,

a)  ratifikácia nového revidovaného dohovoru členom má ipso iure za následok bezprostredné vypovedanie tohto dohovoru bez ohľadu na ustanovenia článku l4, ak a keď nový revidovaný dohovor nadobudne platnosť,
b)  odo dňa, keď nový revidovaný dohovor nadobudne platnosť, tento dohovor prestane byť prístupný ratifikácii zo strany členov.

	2. Tento dohovor ostane v každom prípade v platnosti v jeho terajšej forme a v terajšom obsahu pre tých členov, ktorí ho ratifikovali, ale neratifikovali revidovaný dohovor.

Článok 19

	Anglické a francúzske znenia textu tohto dohovoru sú rovnako rozhodujúce.

	Uvedený text dohovoru je pôvodný a riadne sa prijal v priebehu sedemdesiateho siedmeho zasadnutia Generálnej konferencie Medzinárodnej organizácie práce, ktoré sa konalo v Ženeve a bolo vyhlásené za skončené dvadsiateho siedmeho júna l990.
	Na dôkaz toho sme pripojili svoje podpisy dvadsiateho siedmeho júna l990:

prezident konferencie
JORGE TRIACA 

generálny riaditeľ Medzinárodného úradu práce
MICHEL HANSENNE

	Text dohovoru, ako je tu uvedený, je presnou kópiou pôvodného textu, ktorý podpísali prezident Medzinárodnej konferencie práce a generálny riaditeľ Medzinárodného úradu práce.

	Overená, presná a kompletná kópia.

Za generálneho riaditeľa Medzinárodného úradu práce:

FRANCIS  MAUPAIN  v. r.
právny poradca 
Medzinárodného úradu práce

	Overený preklad pôvodného textu Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o nočnej práci č. 171 z roku 1990: PhDr. Milan Májek, tlmočník pre francúzsky a nemecký jazyk, vymenovaný a zapísaný do zoznamu tlmočníkov Krajským súdom v Bratislave, číslo dekrétu Spr. 1415/82 z 10. júna l982 podľa zákona č. 36/l967 Zb. o znalcoch a tlmočníkoch a vyhlášky č. 263/l996 Z. z., ktorou sa vykonáva zákon č. 36/l967 Zb. o znalcoch a tlmočníkoch v znení neskorších predpisov. Tento preklad je zapísaný v tlmočníckom denníku pod číslom 7/99 a zhoduje sa s priloženým pôvodným francúzskym textom dohovoru. V Bratislave 25. 10. l999 PhDr. Milan Májek  v. r.
Recenzia prekladu a odborná spolupráca: JUDr. Boris Vavro, odbor zahraničných vzťahov Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky. V Bratislave 25. 10. l999. JUDr. Boris Vavro  v. r.

Redakčná úprava a spracovanie: JUDr. Boris Vavro, odbor zahraničných vzťahov Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky. V Bratislave 29. 10. l999. JUDr. Boris Vavro  v. r.