Predkladacia správa

Návrh na podpis Európskeho dohovoru o ochrane audiovizuálneho dedičstva (ďalej len „dohovor”) a Protokolu o ochrane televíznej produkcie k Európskemu dohovoru o ochrane audiovizuálneho dedičstva (ďalej len „protokol”) bol  vypracovaný na základe Plánu práce vlády  Slovenskej republiky  na rok  2002, číslo úloh 7 a 8. 
Ministerstvo kultúry SR spojilo úlohy č. 7 a 8 vyplývajúce z plánu práce vlády do jedného materiálu, keďže z hľadiska vecného zamerania bol Protokol o ochrane televíznej produkcie vypracovaný ako dodatok k Európskemu dohovoru o ochrane audiovizuálneho dedičstva na ochranu televíznej produkcie ako súčasti európskeho audiovizuálneho dedičstva.
Výbor delegátov ministrov Rady Európy 19. septembra 2001 schválil znenie Európskeho dohovoru o ochrane audiovizuálneho dedičstva a spolu s dohovorom aj Protokol o ochrane televíznej produkcie a obidva dokumenty boli otvorené na podpis 8. novembra 2001.
Text Európskeho dohovoru o ochrane audiovizuálneho dedičstva a Protokol o ochrane televíznej produkcie sú výsledkom viacročných rokovaní výborov Rady pre kultúrnu spoluprácu a Riadiaceho výboru pre masmédiá. Členské štáty Rady Európy a ostatní signatári Európskeho kultúrneho dohovoru podpisom oboch dokumentov vyjadrujú svoj záväzok a zodpovednosť zachovávať, obnovovať a sprístupňovať európske audiovizuálne kultúrne dedičstvo.
Dohovor a protokol sú chýbajúcim článkom legislatívy, pretože vo väčšine členských štátov Európskej únie je ochrana audiovizuálneho dedičstva zabezpečená výlučne prostredníctvom dobrovoľného uschovávania. Ponechanie voľného výberu medzi tým, čo je potrebné uschovať a čo je možné považovať za nepodstatné, malo pre audiovizuálne dedičstvo veľmi nepriaznivé následky. 
Požiadavka, aby štáty, ktoré sa uchádzajú o členstvo v  Európskej únii, sa zaviazali už v  prípravnej fáze k plneniu základných dokumentov Rady Európy, je často zdôrazňovaná    na medzinárodných fórach a na rokovaniach.
K dnešnému dňu podpísali oba dokumenty Bulharsko, Grécko, Island,  Portugalsko a Francúzsko. Dohovor a protokol zatiaľ nadobudli všeobecnú platnosť, keďže nebola splnená podmienka piatich ratifikácií, z toho najmenej štyroch členských štátov. 

Slovenská republika ako členský štát Rady Európy si uvedomuje dôležitosť tohto dohovoru a rozhodla sa preskúmať možnosť podpisu dohovoru a protokolu. Táto aktivita spočívala v príprave analýzy nášho systému zabezpečenia ochrany audiovizuálneho dedičstva, televíznej produkcie a jeho súladu s ustanoveniami dohovoru, resp. protokolu.

Významnú úlohu pri zachovaní kultúrneho dedičstva plnia osobitné archívy, ktoré sú so súhlasom Ministerstva vnútra SR vytvorené v rezortoch a ústredných (rezortných) organizáciách. V oblasti kinematografie je to Národný filmový archív a v oblasti televíznej produkcie Slovenská televízia. 
V súčasnosti u nás neexistuje všeobecne záväzný právny predpis, ktorý by komplexne upravoval podmienky uchovávania filmových a audiovizuálnych diel a určoval tzv. povinný depozit. Parciálne túto úlohu plní Slovenský filmový ústav v rámci Národného filmového archívu. Povinnosť zákonného uschovávania vyplýva okrem iného aj z riadneho členstva Slovenskej republiky (od apríla 2001) vo FIAF – asociácii združujúcej najvýznamnejšie národné filmotéky a filmové archívy sveta.
Legislatívne nedoriešenou oblasťou uchovávania audiovizuálnych diel je časť produkcie určenej pre televízne vysielanie, ktorej výrobcami sú televízni producenti a iné osoby. Povinnosť archivovať tieto diela má iba Slovenská televízia, nie sú však vytvorené náležité podmienky tohto uchovávania. Legislatívne nie je pokrytá predovšetkým sféra tých subjektov, ktoré vysielajú na základe licencie.
Z hľadiska kompatibility nášho právneho poriadku s textom dohovoru a protokolu možno všeobecne konštatovať, že bude potrebné prijať novely týchto zákonov:
1)	Autorský zákon č. 383/1997 Z. z. v znení neskorších predpisov v paragrafe 24, ktorý upravuje podmienky na vyhotovenie rozmnoženiny diela knižnicou alebo archívom prostredníctvom reprografického zariadenia (článok 9 odsek 2 dohovoru).
2)	Zákon č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii doplniť o povinnosť vysielateľov na základe licencie uschovávať televízne relácie, ako i úpravu týkajúcu sa výberu a uchovávania vzoriek televíznych relácií (článok 3 odsek 2 protokolu).
3)	Zákon č. 254/1991 Zb. o Slovenskej televízii v znení neskorších predpisov zladiť s dohovorom a protokolom predovšetkým precíznejšie upraviť povinnosti archivovania a nakladania s filmovými materiálmi a televíznou produkciou.
4)	Zákon č. 1/1996 Z. z. o audiovízii v znení neskorších predpisov, ktorý bude novelizovaný návrhom zákona o Slovenskom audiovizuálnom fonde, a ktorý určí povinnosť tzv. legálneho depozitu pre výrobcov audiovizuálnych diel.
5)	Pri posudzovaní a porovnávaní platnej právnej úpravy s návrhom nového zákona o archívnictve možno uviesť, že tento sa v oveľa väčšej miere koncentruje na ochranu archívneho (a teda aj kultúrneho) dedičstva SR.

Podpísanie dohovoru a protokolu by malo v súčasnosti deklaratívny charakter a znamenalo by pre Slovensko prihlásenie sa k hodnotám, ktoré vyznávajú štáty Európskej únie do budúcnosti. Podpísaním dohovoru a protokolu by sa začal proces prípravy na ich ratifikáciu, ktorý si vyžiada isté časové obdobie, vzhľadom na prebiehajúcu transformáciu audiovizuálnej sféry.
Materiál po prerokovaní vo vláde Slovenskej republiky nebude predložený ďalším orgánom. V zmysle návrhu uznesenia vlády SR podpisom začne proces prípravy na jeho ratifikáciu, ktorej návrh sa znovu predloží na rokovania príslušných orgánov.

Podpis Európskeho dohovoru o ochrane audiovizuálneho dedičstva Európy a  Protokolu o ochrane televíznej produkcie nebude mať dopad  na štátny rozpočet, rozpočty obcí alebo rozpočty vyšších územných celkov ani na zamestnanosť.

Návrh na podpis dohovoru a protokolu bol predložený na medzirezortné pripomienkové konanie a zároveň na diskusiu s odbornou verejnosťou, inštitúciami a združeniami z oblasti audiovizuálnej tvorby, produkcie, distribúcie a z oblasti televízneho vysielania. Návrh bol predložený 36 ústredným orgánom štátnej správy a štátnym organizáciám v oblasti audiovízie. Odpoveď v stanovenom termíne predložilo 18 oslovených subjektov, ostatné subjekty sa k návrhu nevyjadrili. Dvanásť inštitúcií nemalo k návrhu pripomienky. 
Pripomienky k návrhu vzniesli Ministerstvo vnútra SR, Sekcia hospodárskej politiky Úradu vlády SR, Odbor vládnej agendy Úradu vlády SR, Úrad priemyselného vlastníctva SR a Slovenská televízia.
Ministerstvo financií SR poslalo stanovisko po určenom termíne.
Predložené pripomienky boli akceptované alebo zohľadnené a v kontexte uvedených dokumentov zapracované. Návrh sa predkladá bez rozporov.