Návrh postupu prípravy pozície SR
na rokovania o integrovanom klimaticko-energetickom balíčku EK

Klimatické zmeny predstavujú jednu z najvážnejších globálnych hrozieb, ktorá môže mať za následky nielen nezvratné poškodenie životného prostredia, ale taktiež nedozerné hospodárske a sociálne dôsledky. Praktické riešenie problémov spojených so zmenou klímy a adaptáciou na jej nepriaznivé dôsledky už zďaleka nie je len environmentálny, ale najmä ekonomický a technologický problém.

Európska únia je dlhodobo lídrom v boji proti klimatickým zmenám. Usiluje sa byť komunikátorom a obhajcom prechodu svetovej ekonomiky na nízkouhlíkové hospodárstvo, ktoré je o. i. postavené na využívaní obnoviteľných zdrojov energie (OZE), garantujúc tak väčšiu odolnosť, nezávislosť a sebestačnosť ekonomík a zároveň vytvárajúc nové pracovné príležitosti a odvetvia s veľkou pridanou hodnotou.

Globalizácia, narastajúci dopyt po energiách, geopolitické riziká, volatilita trhu s energetickými surovinami sú významné faktory ovplyvňujúce energetickú bezpečnosť európskeho kontinentu. Zaistenie dodávok energií bude v nasledujúcom období dominantnou témou a základnou potrebou Európskej únie.

Z pohľadu EÚ bol prelomovým rok 2007, keď na zasadnutí Európskej rady v marci 2007 hlavy štátov a vlád členských štátov EÚ odsúhlasili hlavné ciele týkajúce sa klímy a energetiky:

•	zníženie emisií skleníkových plynov do roku 2020 minimálne o 20 % v porovnaní s úrovňou v roku 1990, v prípade širšej medzinárodnej dohody o znížení emisií prijme EÚ cieľ na zníženie emisií o 30 %;
•	20 % podiel OZE v rámci spotreby energie Európskej únie do roku 2020 vrátane 10 % podielu biopalív.

1. Stručná charakteristika klimaticko-energetického balíčka EK

Reakciou na vyššie uvedené globálne výzvy je tzv. klimaticko-energetický balíček, ktorý Európska komisia (EK) predstavila 23. januára 2008. 

Integrovaný klimaticko-energetický balíček je zásadným, komplexným a veľmi ambicióznym riešením, ktoré bude významným spôsobom predurčovať ekonomický vývoj na úrovni členských krajín v nadchádzajúcich 15+ rokoch. Balíček má významný politický rozmer s medzinárodným dosahom, najmä v rámci prebiehajúcej diskusie o post-kjótskom režime a vo väzbe na pozíciu EÚ ako svetového lídra v environmentálnej oblasti.

Okrem zníženia emisií skleníkových plynov nové pravidlá prispejú k zvýšeniu energetickej efektívnosti a najmä posilneniu energetickej bezpečnosti únie.

Balíček pozostáva z nových pravidiel pre poskytovanie štátnej pomoci a štyroch legislatívnych návrhov: 

1.	smernica o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov, 
2.	smernica, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2003/87/ES o obchodovaní s emisnými kvótami skleníkových plynov, 
3.	rozhodnutie o  úsilí členských štátov znížiť emisie skleníkových plynov v sektoroch mimo schému obchodovania s emisnými kvótami,
4.	smernica o geologickom ukladaní a skladovaní oxidu uhličitého. 

Pri stanovení individuálnych cieľov sa EK snažila uplatniť kľúčové princípy, ako je ekonomická efektívnosť, transparentnosť, spravodlivosť, solidarita a záväznosť plnenia prijatých cieľov. Dôležitým pre konečnú podobu legislatívnych návrhov bol aj integrovaný prístup ku riešeniu problematiky znižovania emisií skleníkových plynov a podpory obnoviteľných zdrojov energie, keďže tento môže efektívnym spôsobom minimalizovať negatívne synergie opatrení, ku ktorým by pri nekoordinovanom plnení cieľov mohlo dochádzať.
 
Dosiahnutie politickej dohody o konkrétnej podobe opatrení sa očakáva do konca roka 2008, definitívne schválenie legislatívnych návrhov sa predpokladá začiatkom roka 2009.

A. Smernica o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov – Návrh smernice má štyri časti: stanovenie národných cieľov pre podiel OZE do roku 2020; vydávanie záruk pôvodu (guaranties of origin) a obchod s nimi; kritériá udržateľnosti pre biopalivá a ustanovenia týkajúce sa regulácie a prístupu do siete.   

Jedným z jej hlavných prvkov je stanovenie úrovne podielu OZE na konečnej energetickej spotrebe v jednotlivých členských krajinách. EÚ by mala zvýšiť podiel OZE zo súčasných 8,5 % na 20 %. Vzhľadom na rozdielnu úroveň využívania OZE v súčasnosti, rozdielne podmienky a možnosti investícií členských štátov, EK navrhla metodológiu, podľa ktorej:

a)	každý štát rovnako prispeje k naplneniu cieľa do úrovne 50 %, t. j. každá krajina zvýši podiel OZE o 5,75 %;
b)	ďalších 50 % zvýšenia bude určených na základe potenciálu krajiny podľa úrovne HDP (krajiny s menším HDP prispejú menej);
c)	krajiny, ktoré už v súčasnosti investovali do OZE, budú mať znížené limity.

Súčasťou návrhu je možnosť, aby členské krajiny, ktoré dosiahli svoje ciele, predávali certifikáty potvrdzujúce výrobu z OZE (záruky pôvodu) iným krajinám.

Komisia navrhuje individuálne, právne vymožiteľné ciele pre každý členský štát. Každý členský štát má iné možnosti na rozvoj obnoviteľných zdrojov energií a lehoty potrebné na zavedenie produkcie obnoviteľnej energie sú dlhé. Je preto dôležité, aby členské štáty mali jasnú predstavu o oblastiach, v ktorých zamýšľajú konať. Spôsob, ktorým jednotlivé členské štáty zamýšľajú splniť svoje ciele a ktorým možno účinne monitorovať napredovanie, vyplynie z národných akčných plánov, ktoré musia členské štáty vypracovať.

Návrh smernice zakotvuje aj návrhy týkajúce sa rozsahu používania biopalív, pričom stanovuje minimálne kritéria trvalej udržateľnosti pre biopalivá.

B. Smernica, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2003/87/ES o obchodovaní s emisnými kvótami skleníkových plynov – od roku 2013 má byť doterajší systém obchodovania s emisiami (ETS – Emission Trading System) nahradený. Smernica definuje nové pravidlá pre  schému obchodovania na obdobie po roku 2013 na tretie 8-ročné obchodovateľné obdobie 2013-2020. Hlavnými princípmi je nákladovo-efektívny spôsob dosiahnutia cieľov, spravodlivá distribúcia kvót, využitie skúseností z predchádzajúcich období a jasná stratégia pre dlhodobé ceny uhlíka. Revízia smernice rozšíri počet sektorov a plynov, ktoré budú zahrnuté do systému (v súčasnosti je okolo 50 % emisií pokrytých smernicou) o ďalších cca 7 % – o chemický priemysel a priemysel spracujúci hliník – a navyše bude schéma rozšírená o emisie z leteckej dopravy. 

Smernica zmení doterajšie pravidlá pre prideľovanie kvót – emisné kvóty pre zdroje v ETS budú stanovené na EÚ úrovni na základe priemerného množstva kvót v ETS na obdobie 2008 – 2012 (rok 2010) a následne bude toto množstvo lineárne znižované do roku 2020.

Najzásadnejšou zmenou smernice je posilnenie aukčného systému v obchodovaní s emisnými kvótami, t. j. emitenti budú musieť kvóty kupovať prostredníctvom aukčného systému, a zrušenie Národných alokačných plánov. Doposiaľ jednotlivým zariadeniam prideľovali alokácie členské štáty, v novom systéme členské krajiny získajú určitý počet alokácií, ktoré však budú musieť byť aukcionované. 

EK navrhuje, aby energetický sektor mal 100 % aukčný režim, t. j. energetický sektor nedostane žiadne percento emisných kvót zadarmo. V ostatných priemyselných sektoroch, vrátane letectva, bude prechod na aukcie postupný (napríklad 20 % v roku 2013), podiel aukcií by sa mal postupne zvyšovať až na úroveň 100 % v roku 2020. Špecifické postavenie by mali mať energeticky náročné sektory (oceliarne, cementárne, výroba hliníka a kyseliny dusičnej). Pravidlá pre prideľovanie emisných kvót pre tieto sektory budú definované až na základe analýzy dôsledkov na ich konkurencieschopnosť na svetových trhoch a na základe vývoja medzinárodných rokovaní o redukčných záväzkoch pre rozvinuté krajiny. Zoznam presne špecifikovaných energeticky náročných sektorov bude vypracovaný v roku 2010.

Príjmy plynúce do rozpočtov jednotlivých členských štátov z predaja aukcií (odhad pre EÚ v roku 2020 je cca. 50 mld. eur) by mali byť využívané na podporu environmentálnych cieľov (minimálne 20 % z výnosov).

Celkový objem emisných kvót na aukcie pre členské krajiny bude odvodený z objemu aukcií EÚ na základe podielu overených emisií zdrojov v roku 2005.

C. Rozhodnutie o  úsilí členských štátov znížiť emisie skleníkových plynov v sektoroch mimo schému obchodovania s emisnými kvótami – stanovuje individuálne ciele pre členské štáty, o ktoré majú znížiť svoje emisie v sektoroch nepokrytých systémom ETS (doprava, pôdohospodárstvo, stavebníctvo, odpadové hospodárstvo). Celkový pokles v rámci EÚ v týchto sektoroch by mal predstavovať 10 %. Vzhľadom na rozdielnu dynamiku ekonomického rastu sú ciele pre jednotlivé členské krajiny stanovené v rozmedzí od –20 % do +20 %. EK navrhuje pre Slovensko možnosť nárastu emisií skleníkových plynov o 13 % v porovnaní s rokom 2005, jeden z najvyšších spomedzi členských krajín (absolútnej hodnote predstavuje 23,5533 mil. ton CO2 ekvivalentov).

Rozhodnutie požaduje lineárny pokles emisií v sledovaných sektoroch (2013 – 2020). Úroveň emisií bude v štartovacom roku stanovená ako priemer emisií za roky 2008 – 2010. Plnenie cieľov bude priebežne monitorované a pravidelne ročne vyhodnocované na základe podávaných správ.

V rámci flexibility pri plnení redukčného záväzku je dovolená „pôžička“ z nasledujúceho roku vo výške +2 % z celkového objemu emisií. Redukciu nad rámec požadovaného lineárneho zníženia je možné použiť pre plnenie záväzku v nasledujúcom roku (banking). Ďalším prvkom flexibility pri plnení redukčných cieľov je možnosť použitia jednotiek certifikovaného zníženia emisií (CER) a jednotiek zníženia emisií (ERU) z projektových aktivít v maximálnej výške +3 % z ročného objemu emisií zo zdrojov mimo schému ETS v roku 2005. 

Rozhodnutie definuje podmienky pre zachovanie environmentálnej integrity a podporu trvalej udržateľnosti v rozvojových krajinách. V rozhodnutí sú definované aj princípy pre stanovenie prísnejšieho 30 % redukčného cieľa v závislosti od výsledkov medzinárodných rokovaní. 

D. Smernica o geologickom ukladaní a skladovaní oxidu uhličitého (CCS – Carbon Capture and Storage) – jej cieľom je podporiť túto novú technológiu, keďže v najbližšej budúcnosti sa EÚ nezaobíde bez uhlia ako jedného z hlavných zdrojov energie. Zámerom je vytvoriť taký legislatívny rámec, ktorý podporí investície do CCS a nastaví parametre tak, aby emitentom v oblasti výroby energie bolo výhodnejšie podporovať túto technológiu, namiesto nákupu povolení na emisie.

Komisia takisto prijala nové usmernenia o štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia, ktoré členským štátom pomôžu viesť udržateľnú politiku v oblasti klímy a energie. V porovnaní s usmerneniami z roku 2001 sa týmito novými usmerneniami rozširuje rozsah projektov pomoci a zvyšuje sa intenzita pomoci. Ustanovujú sa v nich nové podmienky pre štátnu pomoc na podporu ochrany životného prostredia a dôležitá rovnováha medzi zvýšením ochrany životného prostredia a zmenšením narušovania hospodárskej súťaže.

2. Východiská pre prípravu pozície SR

•	Klimaticko-energetický balíček utvrdzuje pozíciu EÚ ako lídra v otázke klimatických zmien a prechodu na nízkouhlíkové hospodárstvo. Je základom pre silnú východiskovú pozíciu EÚ v medzinárodných rokovaniach o globálnom klimatickom režime po roku 2012. Zmena klímy poskytuje EÚ príležitosť stať sa technologicko-inovatívnym lídrom vo vývoji zelených technológií, je príležitosťou na modernizáciu európskeho hospodárstva s podporou inovatívnosti, energetickej bezpečnosti a nezávislosti Európy.

•	Predstavený balíček považujeme za jeden z najdôležitejších legislatívnych návrhov súčasnej EK, vyžiada si však hĺbkové preskúmanie jeho dôsledkov na ekonomiky členských štátov a vyjasnenie/precizovanie niektorých formulácií jednotlivých legislatívnych návrhov.

•	Klimaticko-energetický balíček na jednej strane predstavuje v globálnom meradle príležitosť pre EÚ stať sa vedúcim regiónom vo vývoji a produkcii čistých technológií, podporí vznik nových priemyselných odvetví. Na druhej strane poukazujeme aj na riziká spojené s možným ohrozením konkurencieschopnosti niektorých sektorov a so zvýšenými nákladmi, ktoré bude musieť znášať priemysel, verejný sektor a spotrebiteľ, či riziko delokalizácie.

•	Uvedomujeme si naliehavú potrebu transformácie na  nízko-uhlíkovú a menej energeticky náročnú ekonomiku, navrhované opatrenia však nesmú smerovať k oslabovaniu konkurencieschopnosti našich firiem a k znižovaniu ochrany zamestnanosti občanov. Z tohto aspektu musí byť „klimatická politika“ v súlade s lisabonskými cieľmi rastu a zamestnanosti. 

•	SR zdôrazňuje nevyhnutnosť dodržiavania stanovených kľúčových princípov pri prijímaní opatrení na dosiahnutie cieľov v boji proti klimatickým zmenám. Okrem zamerania sa na dosiahnutie klimatických cieľov je vysoko dôležité posudzovanie nákladovej efektívnosti prijímaných opatrení s cieľom udržania, resp. posilnenia konkurencieschopnosti priemyslu EÚ a aplikovanie princípov spravodlivosti, transparentnosti, solidarity medzi členskými štátmi a sektormi, a určitej flexibility plnenia prijatých cieľov, zohľadňujúc odlišné východiskové situácie jednotlivých členských štátov. Oceňujeme, že metodológia EK pri stanovení cieľov pre jednotlivé krajiny berie do úvahy rôzny potenciál a východiskové podmienky členských štátov.

•	Cieľ zvýšenia podielu OZE na konečnej spotrebe na 14 % do roku 2020 považuje SR za ambiciózny a nákladný, avšak realistický. V súčasnom období predstavuje podiel OZE na konečnej spotrebe energie v SR 6,7 %. V slovenských podmienkach vidíme potenciál najmä vo využívaní biomasy, vodnej, ale taktiež slnečnej a geotermálnej energie.

•	Vyjadrujeme však obavu, či vzhľadom na odhadované investičné náklady, ekonomické, energetické a environmentálne parametre a relatívne krátky čas, ktorý je k dispozícii, bude schopná ciele primerane plniť. Technologický potenciál na ďalšiu redukciu emisií je, vzhľadom na reštrukturalizáciu priemyslu v SR a realizované opatrenia na ochranu ovzdušia, v niektorých sektoroch limitovaný – SR od roku 1990 znížila emisie skleníkových plynov o cca. 30 %.

•	SR požaduje vyššiu transparentnosť stanovených individuálnych cieľov pre redukciu emisií skleníkových plynov tak, aby boli definované aj vo vzťahu k roku 1990 (nielen vzhľadom na referenčný rok 2005) a vyjadrené bez rozdelenia na zdroje v schéme obchodovania a mimo túto schému (pretože v takomto vyjadrení predstavuje celkový redukčný cieľ pre SR v porovnaní s rokom 1990 viac ako 30 %).

•	Z pohľadu Slovenskej republiky je dôležité primerane zohľadniť aspekt ekonomickej konvergencie a riziko úniku energeticky náročného priemyslu vystaveného medzinárodnej konkurencii, vzhľadom na možné negatívne sociálno-ekonomické dôsledky. Problematike premiestňovania výroby z EÚ do krajín, ktoré nemajú podobné obmedzenia pre emisie skleníkových plynov (tzv. carbon leakage), je nevyhnutné venovať náležitú pozornosť. V tejto súvislosti by mal byť prijatý jasný legislatívny rámec. Definovanie priemyselných odvetví, ktoré sú vystavené nebezpečenstvu „carbon leakage“, musí byť jednoznačné a prijaté v čo najkratšom časovom horizonte (pred  2010).   

•	Vzhľadom na hlavný cieľ EK – zníženie produkcie emisií skleníkových plynov – SR je zástancom využívania aj alternatívnych čistých zdrojov energie, ktoré nie sú považované za obnoviteľné. Za takýto zdroj považujeme jadrovú energetiku, ktorá môže urýchliť prechod na nízkouhlíkové hospodárstvo. V jej prospech hovorí existencia spoľahlivej, efektívnej a dostupnej jadrovej technológie. Na rozdiel od jadrovej energetiky musí implementácii nových technológií založených na OZE ešte častokrát predchádzať nákladný a časovo náročný výskum a vývoj. 

•	Súčasne vyzývame na komplexný prístup k analýze problematiky biopalív tak, aby sa pri plnení jedného cieľa neohrozili iné, rovnako významné ciele v oblasti ochrany životného prostredia – napr. nekoordinovaná podpora vyššieho využívania biopalív a jej negatívne dôsledky na odlesňovanie a následné zvyšovanie emisií skleníkových plynov, vyšší obsah oxidov dusíka pri ich spaľovaní v porovnaní s fosílnymi palivami. 

•	Je významné, že klimaticko-energetický balíček zavádza kritériá udržateľnosti biopalív –je príležitosťou stanoviť jasné kritériá pre produkciu biopalív, ktoré by nepredstavovali konkurenciu pre produkciu potravín a zároveň by znamenali podstatnú úsporu skleníkových plynov. Je však potrebné vyjasniť vzťah technických noriem k smernici o kvalite palív. Taktiež zdôrazňujeme nevyhnutnosť rešpektovať kritériá trvalej udržateľnosti pri podpore využívania energie z OZE aj vo vzťahu k produkcii a spotrebe biomasy. Tento aspekt je významný z hľadiska potreby realizácie trvalo udržateľného obhospodarovania lesov, ktoré je rovnako významným nástrojom pri zmierňovaní zmien klímy.

•	V súvislosti so smernicou o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov je ešte dôležité vyjasniť definíciu konečnej spotreby energie, aby nedochádzalo k chybnej interpretácii údajov a zvyšovaniu cieľa pre podiel obnoviteľných zdrojov energie v krajine. Tiež je potrebné  zabezpečiť súlad štatistík s pripravovaným nariadením Európskej komisie o energetickej štatistike.

•	Obchod so zárukami pôvodu bude trhovo orientovaným nástrojom, ktorý by mohol umožniť členským štátom dosahovať svoje národné ciele. SR považuje obchod so zárukami pôvodu v rámci EÚ, aj s tretími krajinami, za nástroj znižovania nákladov pri dosahovaní národných cieľov. Pre existenciu európskeho trhu s garanciami pôvodu je však potrebné zabezpečiť dostatočný dopyt po zárukách pôvodu. Fungovanie mechanizmu obchodu so zárukami si však vyžiada širšiu diskusiu o stanovení jasných pravidiel a odstránení prípadných administratívnych nákladov obchodu so zárukami pôvodu.   

•	Pokiaľ ide o rozhodnutie stanovujúce ciele pre jednotlivé členské krajiny na znižovanie emisií v sektoroch nepodliehajúcim obchodovaniu s emisiami, SR vidí problém najmä v technologickom redukčnom potenciáli v dotknutých sektoroch, ktorý je veľmi nízky. Kritickým je sektor dopravy. V roku 2005 emisie vyprodukované v oblasti dopravy predstavovali takmer 31 % celkových emisií SR v sektoroch nepodliehajúcim obchodovaniu s emisiami CO2. Keďže ročný nárast emisií v doprave prevyšuje hodnotu 13 %, stanovený relatívny cieľ pre emisie skleníkových plynov v sledovaných sektoroch mimo ETS bude (kvôli aktuálnym trendom vývoja, najmä v sektore dopravy), ekonomicky, odborne a administratívne veľmi náročný.

•	Preto požadujeme širšiu flexibilitu pri plnení  redukčných cieľov pre zdroje v schéme obchodovania a pre sektory mimo túto schému (v súčasných legislatívnych  návrhoch tento prvok absentuje). Ide o možnosť „prenosu“ nadmernej emisnej redukcie pre plnenie samostatne definovaných záväzkov na základe vopred dohodnutých pravidiel.

•	V prípade smernice týkajúcej sa zachytávania a skladovania uhlíka sa natíska otázka nákladovej efektívnosti. Vzhľadom na skutočnosť, že celkový podiel uskladneného oxidu uhličitého k objemu vyprodukovaného oxidu uhličitého je takmer zanedbateľný (pravdepodobne vzhľadom na obmedzené doterajšie praktické skúsenosti), je otázne, či implementácia tohto návrhu nie je predčasná. 

•	Celkový objem emisných kvót na aukcie pre SR bude odvodený z objemu aukcií EÚ na základe podielu overených emisií zdrojov v SR k celkovým overeným emisiám zdrojov ETS v roku 2005. Na základe princípu solidarity v rámci EÚ-27 odvodeného od parametra HDP/obyvateľa je časť aukčných práv vo výške 10 % z celkového množstva vyčleneného na aukcie v jednotlivých krajinách realokovaná pomocou indikátora  HDP/obyvateľa. Pre Slovenskú republiku je stanovený koeficient realokácie 41 % (šiesty najvyšší spomedzi krajín, ktorých indikátor HDP/obyvateľa je nižší ako priemer EÚ). Musíme zdôrazniť, že navýšenie na základe princípu solidarity sa však bude týkať len relatívne malého objemu emisných kvót určených na aukcie.

•	Hoci EK odhaduje príjmy z obchodovania s aukciami v rámci EÚ v roku 2020 na úrovni 50 mld. eur, menšie krajiny môžu byť svojim spôsobom znevýhodnené. Porovnanie výšky administratívnych nákladov (o. i. kvôli komplikovanosti schémy) s očakávanými výnosmi z aukcií sa vzhľadom na malé objemy kvót javí ako veľmi nákladné, prinášajúce len nízke čisté príjmy. 

•	V súčasnosti je tiež zložité odhadnúť, aká bude bilancia na strane ponuky a dopytu pre emisné kvóty, teda či nedôjde k enormnému nárastu cien na trhu, čo by značne zvýšilo riziko delokalizácie priemyselných a výrobných aktivít z EÚ do tretích krajín. Navyše vzhľadom na veľkosť slovenskej ekonomiky by nebolo možné očakávať väčší priestor na kompenzácie sociálno-ekonomických dôsledkov prostredníctvom výnosov z aukcií. 

•	Odhadované výdavky SR na zavedenie podporných opatrení týkajúcich sa len smernice o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov predstavujú asi 3,5 až 4 mld. eur. Zvýšené náklady budú taktiež nevyhnutné na personálne a technické posilnenie výkonu štátnej správy na zabezpečenie riadneho výkonu systému obchodovania so skleníkovými plynmi, či na prieskum, výstavbu, prevádzku a monitorovanie úložísk CO2.

•	Celkové investičné náklady potrebné na plnenie cieľov v oblasti znižovania emisií skleníkových plynov a obnoviteľných zdrojov energie pre SR sú podľa štúdie EK o analýze vplyvov stanovené vo výške 1,17 % HDP2020 (priemer EÚ-27 je 0,58 %), po zohľadnení princípov solidarity a flexibility vrátane využitia možností obchodovania s certifikátmi pôvodu (pre elektrickú energiu vyrobenú z obnoviteľných zdrojov), bol objem nákladov upravený na podiel 0,26 % HDP2020 (priemer EÚ-27 je 0,45). 

•	Aj keď sú odhadované náklady pre Slovensko nižšie ako priemer EÚ, sú druhé najvyššie v rámci skupiny nových členských krajín (EÚ-12). Vyššie celkové náklady po zohľadnení prijatých princípov flexibility a solidarity má len Slovinsko (odhadované na 0,53 % HDP).

3. Návrh ďalších opatrení na prípravu pozície SR

Komplexnosť energeticko-klimatického balíčka si vyžaduje mimoriadne pozorné analytické posúdenie potenciálnych vplyvov jeho implementácie na SR. Príprava definitívnej pozície SR si vyžaduje včasné identifikovanie problematických častí jednotlivých legislatívnych návrhov a formulovanie alternatívnych riešení, identifikovanie kľúčových partnerov, preskúmanie nového systému obchodovania s emisiami a vplyvu na relevantné sektory slovenského hospodárstva, zhodnotenie ekonomických nákladov a výnosov, posúdenie finančných a investičných stratégií pre plnenie cieľov, ktoré budú pripravené na základe podrobnej analýzy technologického redukčného potenciálu.

Úspešnosť plnenia cieľov bude závisieť od objemu finančných a investičných zdrojov a od návrhu legislatívneho a regulačného rámca pre ich smerovanie. Vzhľadom na veľkosť a štruktúru našej ekonomiky bude rozhodujúcu úlohu zohrávať najmä efektívnosť využívania finančných a investičných zdrojov. Tú je možné dosiahnuť najmä tým, že ciele v oblasti zmeny klímy, adaptácie a obnoviteľných energetických zdrojov budú riešené v širšom kontexte ako integrálna časť cieľov Lisabonskej stratégie.

Vzhľadom na ambicióznosť cieľov a relatívne krátky čas na posúdenie vplyvov a následnú implementáciu je nevyhnutné vyčleniť dostatočné odborné kapacity; zainteresované rezorty posúdia zostavenie vhodného koordinačného mechanizmu, cieľom ktorého bude príprava návrhu ďalších krokov pre negociačnú a realizačnú fázu.

Keďže dosiahnutie politickej dohody o balíčku sa očakáva koncom roka 2008 a jeho definitívne schválenie v prvých mesiacoch 2009, je nutné komplexne analyzovať a vyhodnotiť dôsledky implementácie klimaticko-energetického balíčka na SR s cieľom pripraviť pozíciu na letné zasadnutie Európskej rady (19. – 20. jún 2008). Správa by mala obsahovať o. i. indikáciu očakávaných dôsledkov na rozpočet SR od roku 2010, ale taktiež posúdiť spôsoby účinnej podpory environmentálnych technológií a produktov.

Následne (koncom 3., resp. začiatkom 4. kvartálu 2008) navrhujeme predložiť hodnotiacu správu o priebehu rokovaní o integrovanom klimaticko-energetickom balíčku. Predmetná správa by mala informovať o aktuálnom stave pripravenosti SR na implementáciu klimaticko-energetického balíčka, identifikovať prípadné nedostatky a navrhnúť sled ďalších konkrétnych opatrení.