Vyhodnotenie medzirezortného pripomienkového konania

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 36/2005 Z. z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov 
a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony 

Spôsob pripomienkového konania	 	
Počet vznesených pripomienok, z toho zásadných	220  / 60 	
Počet vyhodnotených pripomienok	220 	
		
Počet akceptovaných pripomienok, z toho zásadných	99  / 4 	
Počet čiastočne akceptovaných pripomienok, z toho zásadných	19  / 5 	
Počet neakceptovaných pripomienok, z toho zásadných	102  / 51 	
		
Rozporové konanie (s kým, kedy, s akým výsledkom)		
Počet odstránených pripomienok		
Počet neodstránených pripomienok		

Sumarizácia vznesených pripomienok podľa subjektov
Č.	Subjekt	Pripomienky do termínu	Pripomienky po termíne	Nemali pripomienky	Vôbec nezaslali	
1 .	Úrad pre verejné obstarávanie 	 	 	 	x 	
2 .	Slovenská únia nezávislého súdnictva 	 	 	 	x 	
3 .	Generálna prokuratúra Slovenskej republiky 	17 (13o,4z) 	 	 	 	
4 .	Slovenská advokátska komora 	 	 	 	x 	
5 .	Okresný súd Bratislava I 	 	 	 	x 	
6 .	Okresný súd Bratislava II 	 	 	 	x 	
7 .	Okresný súd Bratislava III 	 	 	 	x 	
8 .	Okresný súd Bratislava IV 	 	 	 	x 	
9 .	Okresný súd Bratislava V 	 	 	 	x 	
10 .	Okresný súd Malacky 	 	 	 	x 	
11 .	Okresný súd Pezinok 	 	 	 	x 	
12 .	Okresný súd Trnava 	 	 	 	x 	
13 .	Okresný súd Dunajská Streda 	 	 	 	x 	
14 .	Okresný súd Galanta 	 	 	 	x 	
15 .	Okresný súd Senica 	 	 	 	x 	
16 .	Okresný súd Piešťany 	 	 	 	x 	
17 .	Okresný súd Skalica 	 	 	 	x 	
18 .	Okresný súd Trenčín 	 	 	 	x 	
19 .	Okresný súd Bánovce nad Bebravou 	 	 	 	x 	
20 .	Okresný súd Partizánske 	 	 	 	x 	
21 .	Okresný súd Nové Mesto nad Váhom 	 	 	 	x 	
22 .	Okresný súd Považská Bystrica 	 	 	 	x 	
23 .	Okresný súd Prievidza 	 	 	 	x 	
24 .	Okresný súd Nitra 	 	 	 	x 	
25 .	Okresný súd Komárno 	 	 	 	x 	
26 .	Okresný súd Levice 	 	 	 	x 	
27 .	Okresný súd Nové Zámky 	 	 	 	x 	
28 .	Okresný súd Topoľčany 	 	 	 	x 	
29 .	Okresný súd Banská Bystrica 	 	 	 	x 	
30 .	Okresný súd Brezno 	 	 	 	x 	
31 .	Okresný súd Lučenec 	 	 	 	x 	
32 .	Okresný súd Rimavská Sobota 	 	 	 	x 	
33 .	Okresný súd Zvolen 	 	 	 	x 	
34 .	Okresný súd Žiar nad Hronom 	 	 	 	x 	
35 .	Okresný súd Revúca 	 	 	 	x 	
36 .	Okresný súd Žilina 	 	 	 	x 	
37 .	Okresný súd Čadca 	 	 	 	x 	
38 .	Okresný súd Liptovský Mikuláš 	 	 	 	x 	
39 .	Okresný súd Martin 	 	 	 	x 	
40 .	Okresný súd Dolný Kubín 	 	 	 	x 	
41 .	Okresný súd Ružomberok 	 	 	 	x 	
42 .	Okresný súd Prešov 	 	 	 	x 	
43 .	Okresný súd Bardejov 	 	 	 	x 	
44 .	Okresný súd Humenné 	 	 	 	x 	
45 .	Okresný súd Poprad 	 	 	 	x 	
46 .	Okresný súd Stará Ľubovňa 	 	 	 	x 	
47 .	Okresný súd Svidník 	 	 	 	x 	
48 .	Okresný súd Vranov nad Topľou 	 	 	 	x 	
49 .	Okresný súd Kežmarok 	 	 	 	x 	
50 .	Okresný súd Michalovce 	 	 	 	x 	
51 .	Okresný súd Rožňava 	 	 	 	x 	
52 .	Okresný súd Spišská Nová Ves 	 	 	 	x 	
53 .	Okresný súd Trebišov 	 	 	 	x 	
54 .	Konfederácia odborových zväzov Slovenskej republiky 	1 (1o,0z) 	 	 	 	
55 .	Justičná akadémia  	 	 	 	x 	
56 .	Okresný súd Košice II 	 	 	 	x 	
57 .	Okresný súd Košice-okolie 	 	 	 	x 	
58 .	Zbor väzenskej a justičnej stráže 	 	 	x 	 	
59 .	Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied 	 	 	 	x 	
60 .	Okresný súd Veľký Krtíš 	 	 	 	x 	
61 .	Asociácia zamestnávateľských zväzov a združení Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
62 .	Národná banka Slovenska 	1 (1o,0z) 	 	 	 	
63 .	Právnická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave 	 	 	 	x 	
64 .	Právnická fakulta Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach 	 	 	 	x 	
65 .	Právnická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave 	 	 	 	x 	
66 .	Právnická fakulta Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici 	 	 	 	x 	
67 .	Krajský súd v Žiline 	 	 	 	x 	
68 .	Krajský súd v Nitre 	 	 	 	x 	
69 .	Krajský súd v Košiciach 	1 (0o,1z) 	 	 	 	
70 .	Krajský súd v Bratislave 	 	 	 	x 	
71 .	Okresný súd Košice I 	 	 	 	x 	
72 .	Notárska komora Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
73 .	Krajský súd v Banskej Bystrici 	 	 	 	x 	
74 .	Krajský súd v Prešove 	 	 	 	x 	
75 .	Súdna rada Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
76 .	Združenie sudcov Slovenska 	 	 	 	x 	
77 .	Národná asociácia sudkýň Slovenska  	 	 	 	x 	
78 .	Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
79 .	Odbor aproximácie práva sekcie vládnej legislatívy Úradu vlády SR 	2 (2o,0z) 	 	 	 	
80 .	Štatistický úrad Slovenskej republiky 	21 (21o,0z) 	 	 	 	
81 .	Úrad pre reguláciu sieťových odvetví 	 	 	 	x 	
82 .	Špecializovaný trestný súd 	 	 	 	x 	
83 .	Správa štátnych hmotných rezerv Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
84 .	Ministerstvo pôdohospodárstva a rozvoja vidieka Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
85 .	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
86 .	Krajský súd v Trnave 	 	 	 	x 	
87 .	Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
88 .	Republiková únia zamestnávateľov 	 	 	 	x 	
89 .	Ministerstvo obrany Slovenskej republiky 	9 (9o,0z) 	 	 	 	
90 .	Úrad jadrového dozoru Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
91 .	Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
92 .	Slovenská komora exekútorov 	 	 	 	x 	
93 .	Krajský súd v Trenčíne 	 	 	 	x 	
94 .	Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky 	15 (15o,0z) 	 	 	 	
95 .	Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
96 .	Úrad vlády Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
97 .	Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky 	15 (9o,6z) 	 	 	 	
98 .	Slovenský zväz výrobcov tepla 	 	 	 	x 	
99 .	Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
100 .	Ministerstvo financií Slovenskej republiky 	2 (2o,0z) 	 	 	 	
101 .	Najvyšší súd Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
102 .	Odborový zväz Justície v SR 	 	 	 	x 	
103 .	Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
104 .	Národný bezpečnostný úrad 	 	 	x 	 	
105 .	Ministerstvo dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky 	20 (20o,0z) 	 	 	 	
106 .	Úrad priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky 	4 (4o,0z) 	 	 	 	
107 .	Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky  	 	 	x 	 	
108 .	Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky 	9 (9o,0z) 	 	 	 	
109 .	Okresný súd Námestovo 	 	 	 	x 	
110 .	Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky 	22 (21o,1z) 	 	 	 	
111 .	Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky 	18 (18o,0z) 	 	 	 	
112 .	Svojpomocná rodičovská skupina 	17 (1o,16z) 	 	 	 	
113 .	Verejnosť 	13 (11o,2z) 	 	 	 	
114 .	Otcovia.sk 	7 (0o,7z) 	 	 	 	
115 .	Národná rada občanov so zdravotným postihnutím v SR  	1 (1o,0z) 	 	 	 	
116 .	Ústredie práce, sociálnych vecí a rodiny 	 	 	x 	 	
117 .	Občianske združenie Dohovor Sk Convention Sk 	16 (1o,15z) 	 	 	 	
118 .	Liga za ľudské práva 	2 (1o,1z) 	 	 	 	
119 .	Rada pre práva dieťaťa - Slovenská republika 	5 (0o,5z) 	 	 	 	
120 .	Klub mnohodetných rodín O.Z. 	2 (0o,2z) 	 	 	 	
	SPOLU	220 (160o,60z) 	0 (0o,0z) 	14 	83 	

Vyhodnotenie vecných pripomienok je uvedené v tabuľkovej časti.

Vysvetlivky  k použitým skratkám v tabuľke:	
O – obyčajná	A – akceptovaná	
Z – zásadná	N – neakceptovaná	
	ČA – čiastočne akceptovaná	

Subjekt	Pripomienka	Typ	Vyh.	Spôsob vyhodnotenia	
GP SR 	1. K čl. I 
Odporúčame v celom texte čl. I dôsledne používať pojem „maloleté dieťa“ (nie iba pojem „dieťa“), nakoľko tento používa platné a účinné znenie zákona č. 36/2005 Z. z. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	ČA 	Pojem bol doplnený tam, kde to bolo vhodné.  	
GP SR 	2. K čl. I, bod 1 
Odporúčame v navrhovanej vete vypustiť slová „tvorenej otcom a matkou dieťaťa“. 

Odôvodnenie: 
V navrhovanej vete ako základná zásada, na ktorej je postavený zákon a spoločnosť v oblasti rodinnej politiky, sa upravuje, že pre dieťa je najvhodnejším stabilné prostredie rodiny tvorenej otcom a matkou dieťaťa. Vyzdvihuje sa tak rodinné prostredie tvorené matkou, otcom a dieťaťom. V spoločnosti však existuje množstvo iných foriem rodín, predovšetkým rodín neúplných, kde z rozličných dôvodov absentuje jeden z rodičov, pričom tento môže, ale nemusí byť nahradený novým partnerom rodiča, resp. ide o rodiny, kde rodičia úplne absentujú a rodina dieťaťa je tak tvorená inými jeho príbuznými. Aj takéto prostredie je rodinou, pričom často ide o prostredie stabilné, podporujúce zdravý a harmonický vývin dieťaťa. Je potrebné, aby spoločnosť uznávala, rešpektovala a podporovala aj takéto formy rodiny a na ich úkor nevyzdvihovala iba rodinu tvorenú otcom a matkou dieťaťa. V spoločnosti nastávajú aj situácie, kedy pre zdravý vývin dieťaťa nie je najvhodnejším prostredím rodina tvorená práve jeho otcom a matkou, a to z dôvodu násilného či zanedbávajúceho spôsobu správania sa rodičov voči dieťaťu, pričom je možné vytvoriť mu iné stabilné prostredie v inej forme rodiny (napr. u starých rodičov, či u jedného z rodičov pri vylúčení druhého rodiča). Od základných zásad zákona sa odvíja ďalšie znenie zákona, jeho ustanovenia by sa mali vykladať a byť aplikované v súlade s nimi. Z uvedeného dôvodu považujeme za dostatočné zakotviť ako základnú zásadu týkajúcu sa rodičovstva (čl. 3 zákona) to, že pre všestranný a harmonický vývin dieťaťa je najvhodnejším stabilné prostredie rodiny. 
 	O 	N 	Pripomienku nemožno akceptovať, keďže pre prekladateľa ide o hodnotovo dôležitú úpravu a to z týchto dôvodov: 
V základných zásadách sa dopĺňa veta o tom, čo tvorí najvhodnejšie prostredie pre všestranný a harmonický vývin dieťaťa. Doplnenie tejto zásady má primárne vyjadrovať presvedčenie slovenskej spoločnosti o tom, že súdy a všetky orgány, ktoré sa dotýkajú svojimi postupmi (rozhodnutiami) dieťaťa majú rešpektovať základné právo dieťaťa, podľa okolností konkrétnej situácie vyrastať od narodenia v prirodzenom rodinnom prostredí (podľa čl. 7 Dohovoru o právach dieťaťa má každé dieťa právo poznať svojich rodičov a právo na ich starostlivosť; v II. časti bod 3 Usmernenia OSN o náhradnej starostlivosti o deti z roku 2009 je ustanovené: Vzhľadom k tomu, že rodina je základnou jednotkou spoločnosti a prirodzeným prostredím pre rast, blaho a ochranu detí, je treba v prvom rade usilovať o ponechanie detí, či ich návrat do starostlivosti rodičov alebo, ak to nie je možné, blízkych príbuzných.). 
Doplnenie zásady napĺňa záväzok Programového vyhlásenia vlády SR 
- podporiť ochranu maloletých tak, aby sa v čo najširšom meradle uplatňovala zásada, podľa ktorej má každé dieťa od narodenia vyrastať v prirodzenom rodinnom prostredí 
- podrobiť odbornej analýze procesné predpisy a predpisy rodinného práva v častiach týkajúcich sa umiestňovania detí do náhradnej rodinnej starostlivosti v záujme vyhýbania sa umiestňovaniu detí do ústavnej starostlivosti ako najkrajnejšiemu riešeniu. 
Navrhované doplnenie je potrebné vykladať v kontexte už existujúcich zásad. Aktuálna koncepcia zásad v štruktúre ochrana manželstva (1), ochrana rodiny (2), ochrana rodičovstva (3) rodičovské práva a povinnosti (4) umožňuje vyjadriť v rámci zásady č. 3 význam rodičov dieťaťa pre jeho všestranný a harmonický vývin tak, aby si jednotlivé zásady nemohli vzájomne konkurovať a nebol spochybnený spoločenský význam a kvalita rôznych foriem rodiny. 
Navrhované doplnenie zásady zároveň spolu s doplnením zásady o záujme dieťaťa vracia späť do zásad zákona o rodine dieťa ako rovnocenný prvok rodinnoprávnych vzťahov. 
Na navrhovanú zásadu nadväzuje aj zmena ustanovenia v zákone o rodine o úprave podmienok ústavnej starostlivosti a ustanovenia o zdôraznení postupnosti foriem náhradnej starostlivosti (t.j. priorita starostlivosti príbuznými a osobami blízkymi dieťaťu – náhradná osobná starostlivosť, a ak takáto možnosť nie je tak pestúnska starostlivosť a až ako posledné riešenie ústavná starostlivosť). Toto zdôraznenie sa prejavuje aj v zmene ustanovení zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej kuratele. 
 	
GP SR 	3. K čl. I, bod 4 
V navrhovanom § 14a ods. 2 odporúčame v prvej vete nahradiť slová „generálneho prokurátora“ slovami „generálneho prokurátora Slovenskej republiky“ a zaviesť legislatívnu skratku „(ďalej len „generálny prokurátor“)“. V druhej vete potom nahradiť slová „generálneho prokurátora Slovenskej republiky“ slovami „generálneho prokurátora“. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
GP SR 	4. K čl. I, bod 9 
Z dôvodu duplicity odporúčame vypustiť navrhovaný bod 9. 

Odôvodnenie: 
Identické ustanovenie, ako sa navrhuje v bode 9, je už zakotvené v zákone č. 36/2005 Z. z. v § 25 ods. 5. 
 	O 	N 	Znenie § 25 nie je jednoznačné a návrhom jeho doplnenia sa odstraňujú interpretačné problémy.  	
GP SR 	5. K čl. I, bod 13 
V navrhovanom písmene b) odporúčame doplniť druh zariadenia obdobne, ako je to v navrhovaných písmenách a) a c). 

Odôvodnenie: 
Je potrebné špecifikovať, v akom druhu, resp. type zariadenia sa bude vykonávať pobyt maloletého dieťaťa na účely zabezpečenia odbornej pomoci dieťaťu, resp. úpravy rodinných a sociálnych pomerov. 
 	O 	N 	V návrhu písm. a) a c) nie je upravený druh zariadenia, ale návrh jasne ustanovuje, že sa musí jednať o zariadenie, ktoré v prípade písm. a) vykonáva okrem iných odborných činností aj odbornú diagnostiku a v prípade písm. c ) aj resocializačný program pre drogovo a inak závislých. 
Aktuálne existuje 6 druhov zariadení v ktorých je možné podľa osobitných predpisov vykonávať výchovné opatrenie (diagnostické centrum, reedukačné centrum liečebno-výchovné sanatórium v pôsobnosti rezortu školstva a detský domov, krízové stredisko a resocializačné stredisko v pôsobnosti rezortu PSVaR) z toho v 5 môže byť vykonávané výchovné opatrenie podľa písm. b), vhodnosť druhu zariadenia je možné určiť podľa účelu na ktorý má výchovné opatrenie slúžiť. Nie je preto vhodné uvádzať druh zariadenia priamo v zákone o rodine, táto konštrukcia sa osvedčila už pri ústavnej starostlivosti, pri ktorej rovnako zákon o rodine nešpecifikuje druh zariadenia a to sa ústavná starostlivosť môže vykonávať len v dvoch druhoch zariadení 
 	
GP SR 	6. K čl. I, bod 14 
V navrhovanom odseku 4 odporúčame za slovo „zariadením“ vložiť slová „podľa odseku 2 alebo 3“. 

Odôvodnenie: 
Je potrebné špecifikovať zariadenie, s ktorým majú rodičia a iné subjekty spolupracovať na základe rozhodnutia súdu, nakoľko pojem „zariadenie“ je všeobecný a široký, pričom logicky to nemôže byť akékoľvek zariadenie. 
 	O 	A 	 	
GP SR 	7. K čl. I, bod 17 
Žiadame vypustiť novelizačný bod 17. 

Odôvodnenie: 
Novelizačným bodom 17 sa navrhuje vypustenie prvej vety § 43 ods. 1 zákona č. 36/2005 Z. z. Touto vetou sa garantuje právo maloletého dieťaťa, ktoré je schopné s ohľadom na svoj vek a rozumovú vyspelosť vyjadriť samostatne svoj názor, na vyjadrenie svojho názoru slobodne vo všetkých veciach, ktoré sa ho týkajú. Dôvodová správa k tomuto novelizačnému bodu všeobecne uvádza, že ustanovenie sa dáva do súladu s Dohovorom o právach dieťaťa a odkazuje na Všeobecný komentár č. 12 Výboru OSN pre práva dieťaťa. Navrhovaným vypustením prvej vety § 43 ods. 1 zákona však zostane ponechané iba právo dieťaťa byť vypočuté v konaní, v ktorom sa o ňom rozhoduje. Odoberá sa tak právo dieťaťa vyjadriť svoj názor vo všetkých veciach, ktoré sa ho týkajú, čo v žiadnom prípade nemôže byť v súlade s Dohovorom o právach dieťaťa (čl. 12 dohovoru). Právo dieťaťa vyjadriť svoj názor je širší pojem než právo byť vypočuté v konaní, preto zastávame názor, že ustanovenie prvej vety § 43 ods. 1 zákona je potrebné ponechať a zosúladiť s čl. 12 dohovoru tak, že sa z neho iba vypustia slová „s ohľadom na svoj vek a rozumovú vyspelosť“. 

Túto pripomienku uplatňujeme ako pripomienku zásadného charakteru. 
 	Z 	A 	Zároveň bola vykonaná zodpovedajúca úprava aktuálneho znenia prvej vety tak, aby zodpovedala čl. 12 dohovoru.  	
GP SR 	8. K čl. I, bod 20 a bod 25 
Navrhované doplnenia § 45 ods. 4 prvej vety (bod 20), ako aj § 50 ods. 1 (bod 25) odporúčame upraviť v samostatnom odseku. Zároveň je potrebné špecifikovať súd, ktorému bude osoba povinná oznamovať dočasné premiestnenie dieťaťa do cudziny. 

Odôvodnenie: 
§ 45 ods. 4 zákona č. 36/2005 Z. z. prvá veta upravuje povinnosť osoby, ktorej bolo maloleté dieťa zverené do náhradnej osobnej starostlivosti, vykonávať osobnú starostlivosť o maloleté dieťa v rovnakom rozsahu, v akom ju vykonávajú rodičia. Navrhované doplnenie tejto vety o povinnosť tejto osoby oznámiť dočasné premiestnenie dieťaťa do cudziny obsahovo, čo nesúvisí s dopĺňanou vetou. Navrhovanú povinnosť je preto vhodné upraviť v samostatnom odseku. Tiež je potrebné špecifikovať súd, ktorému sa bude plniť uvedená povinnosť; zrejme sa má na mysli súd, ktorý rozhodol o zverení dieťaťa do náhradnej osobnej starostlivosti. Odôvodnenie sa rovnako vzťahuje aj na navrhované doplnenie § 50 ods. 1 zákona č. 36/2005 Z. z. 
 	O 	N 	Uvedené musí by jednoznačne upravené ako súčasť povinností a nie je možné upravovať v zákone o rodine procesné náležitosti  	
GP SR 	9. K čl. I, bod 22 a bod 26 
Odporúčame vypustiť prvé slovo „najmä“ a v celom navrhovanom ustanovení riadne doplniť interpunkciu. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
GP SR 	10. K čl. I, body 30 až 35 
Odporúčame v jedinom novelizačnom bode upraviť celé znenie nového § 54. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka; vzhľadom na rozsah zmien v existujúcom § 54, kde sa navrhuje nové znenie niektorých odsekov, niektoré odseky sa vypúšťajú a iné vkladajú, pričom v novelizačných bodoch 32 až 35 už nesedí číslovanie odsekov po vypustení a doplnení iných odsekov, je potrebné upraviť znenie § 54 v jednom novelizačnom bode. 
 	O 	N 	predkladateľom použitá legislatívna technika umožňuje zdôrazniť navrhované zmeny.  	
GP SR 	11. K čl. I, bod 39 
Odporúčame upraviť novelizačný bod 39 nasledovne: 

„39. V § 102 ods. 1 sa za písmeno b) vkladá nové písmeno c), ktoré znie: 

„c) je rodičom žena, ktorá požiadala o utajenie svojej osoby v súvislosti s pôrodom podľa osobitného predpisu17b) a počas najmenej dvoch mesiacov po narodení dieťaťa neprejavila o dieťa žiadny záujem, alebo“. 

Doterajšie písmeno c) sa označuje ako písmeno d). 

Poznámka pod čiarou k odkazu 17b) znie: „§ 11 ods. 11 zákona č. 576/2004 Z. z. o zdravotnej starostlivosti, službách súvisiacich s poskytovaním zdravotnej starostlivosti a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.“. 

Zároveň odporúčame vložiť nový novelizačný bod 40, ktorý bude znieť: 

„40. V § 102 ods. 1 písm. d) sa vypúšťa spojka „ak“.“. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka; novelizačným bodom 39 sa nenavrhuje zmena existujúcej uvádzacej vety odseku 1 ani zmena písmen a) a b), preto ho nie je potrebné uvádzať ako nové znenie. Postačuje teda uviesť iba doplnenie nového písmena c), pričom navrhované písmeno c) je tiež potrebné preformulovať. V prípade tzv. utajeného pôrodu podľa § 11 ods. 11 zákona č. 576/2004 Z. z. (odkaz na tento osobitný predpis je tiež potrebné uviesť) sú osobitným spôsobom vedené osobné údaje ženy (matky dieťaťa) a neuvádzajú sa údaje otca dieťaťa; nie je preto možné, aby súd zisťoval prejavenie záujmu obidvoch rodičov o toto dieťa. V novom písmene d) /pôvodné písm. c)/ postačuje iba vypustiť spojku „ak“, nakoľko ostatný text zostáva bez zmeny. 
 	O 	A 	 	
GP SR 	12. K čl. II bod 1 
V navrhovanom § 178i ods. 1 odporúčame vložiť za slovo „rozhoduje“ slová „vo veci samej“. V odseku 2 odporúčame nahradiť slová „až po právoplatnosti“ slovami „nadobudnutím jeho právoplatnosti“. 

V § 178j ods. 1 odporúčame vypustiť slovo „spravidla“. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	ČA 	N - vo vzťahu k časti prvej pripomienky nemožno akceptovať z dôvodu, že súd v návratovom konaní nerozhoduje vo veci samej. 

N – spravidla nemožno vypustiť z dôvodu, že OSP nemá garantovať výsledok konania do určitej lehoty, keďže veta za bodkočiarkou pripúšťa, že existujú dôvody na nedodržanie lehoty. 
 	
GP SR 	13. K čl. II, bod 2 
V navrhovanom § 179b ods. 1 žiadame za slová „výkonom oprávnenia“ vložiť slová „preverenia stavu dieťaťa“ a za slová „podľa osobitného predpisu“ vložiť nový odkaz x), ktorý bude znieť: 

„Poznámka pod čiarou k odkazu x) znie: 
x) § 93b ods. 1 písm. a) zákona č. 305/2005 Z. z. o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej kuratele a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.“. 

Žiadame tiež vypustiť navrhovanú legislatívnu skratku „(ďalej len „oprávnenie preverovať“)“ a z uvedeného dôvodu na konci vety odseku 1 odporúčame nahradiť slová „oprávnenia preverovať“ slovami „tohto oprávnenia“. 

V ďalšom texte § 179b (odseky 4 a 5) je potrebné používať namiesto slova „preverovať“ slovné spojenie „preverenia stavu dieťaťa podľa odseku 1“. 

Odôvodnenie: 
Zakotvenie široko koncipovaného oprávnenia „preverovať“ bez bližšej špecifikácie, pri výkone ktorého by mal mať orgán sociálnoprávnej ochrany a sociálnej kurately právo žiadať o vydanie príkazu na otvorenie obydlia a vstup do neho, evokuje, že toto právo sa vzťahuje na všetky oprávnenia súvisiace s preverovaním rozličných skutočností vyplývajúcich tomuto orgánu zo zákona č. 305/2005 Z. z. Otvorenie obydlia a vstup do neho sa však môže vzťahovať iba na konkrétne oprávnenie vyplývajúce z navrhovaného § 93b ods. 1 písm. a) zákona č. 305/2005 Z. z., t. j. preverenie stavu dieťaťa, o ktorom sú dôvodné informácie, že sa nachádza v ohrození života alebo zdravia ako najzávažnejších hodnôt, ktorých ochrana z hľadiska proporcionality musí mať prednosť pred ochranou súkromia. Povolenie orgánu sociálnoprávnej ochrany a sociálnej kurately otvoriť obydlie a vstúpiť doň pri výkone všetkých preverovacích oprávnení zaručene naráža na garantované právo na súkromie a pri menej závažných preverovaniach by testom ústavnosti neprešlo. 

Túto pripomienku uplatňujeme ako pripomienku zásadného charakteru. 
 	Z 	ČA 	Rozpor bol odstránený prerokovaním zásadnej pripomienky dňa 3.2.2015. 

Zásadná časť pripomienky bola akceptovaná t.j. garancia proti zneužitiu je ukotvená jednoznačnejšie. Všetky ostatné úpravy v pripomienke sú legislatívno-technického charakteru. 
 	
GP SR 	14. K čl. II, bod 2,§ 179b ods. 2 
Odporúčame nahradiť slovo „nepojednáva“ slovami „rozhoduje bez nariadenia pojednávania“. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
GP SR 	15. K čl. II, bod 2,§ 179b ods. 7 
Odporúčame nahradiť slovo „policajta“ slovami „príslušníka Policajného zboru“. Zároveň odporúčame za slová „podľa osobitného predpisu“ vložiť odkaz na tento osobitný predpis. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	ČA 	vzhľadom na zmenu v ods. 1 je poznámka pod čiarou nadbytočná 	
GP SR 	16. K čl. III, pripomienka nad rámec predloženého materiálu 
V súvislosti so zakotvením nového oprávnenia generálneho prokurátora Slovenskej republiky na podanie návrhu na vyhlásenia manželstva za neplatné (čl. I, novelizačný bod 4) žiadame upraviť v samostatnom novelizačnom bode povinnosť útvarov Policajného zboru plniť úlohy súvisiace so zisťovaním skutočností týkajúcich sa tzv. fingovaných manželstiev a na účely podania návrhu poskytovať generálnemu prokurátorovi Slovenskej republiky potrebnú súčinnosť a informácie. 

Odôvodnenie: 
Predloženým návrhom zákona sa zakotvuje oprávnenie generálneho prokurátora Slovenskej republiky ako jediného subjektu podať návrh na vyslovenie manželstva za neplatné z dôvodu, že vyhlásenie o uzavretí manželstva bolo urobené len za účelom získania štátneho občianstva Slovenskej republiky alebo pobytu na území Slovenskej republiky. Je však nevyhnutné upraviť, akým spôsobom a na základe čoho sa generálny prokurátor dozvie o týchto skutočnostiach, ako aj kto mu informácie o týchto skutočnostiach poskytne. Zastávame názor, že týmto orgánom by mali byť príslušné útvary Policajného zboru, ktorých povinnosti a oprávnenia v tejto súvislosti však musia byť v súlade s čl. 2 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky upravené zákonom. 

Túto pripomienku uplatňujeme ako pripomienku zásadného charakteru. 
 	Z 	N 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní 3.2. 2015 Navyše je pripomienka bezpredmetná nakoľko bol 4. novelizačný bod vypustený.  	
GP SR 	17. Pripomienka nad rámec predloženého materiálu 
Trestným zákonom prijatým 20. mája 2005 (zákon č. 300/2005 Z. z.) sa znížila veková hranica trestnej zodpovednosti z 15 na 14 rokov. Prokuratúry v Slovenskej republike však pozorujú pretrvávanie a v niektorých prípadoch aj nárast činnosti inak trestnej u osôb mladších ako 14 rokov, ktoré ale pre nedostatok veku nie sú trestne zodpovedné. Trestné stíhanie sa po zistení osoby, ktorá mala trestný čin spáchať spravidla ani nezačne (ak je táto osoba zjavná už z trestného oznámenia, čo je špecifické najmä pre násilnú trestnú činnosť) a trestné oznámenie je podľa § 196 ods. 1 písm. c) Trestného poriadku pre neprípustnosť trestného stíhania odložené, resp. trestné stíhanie je z rovnakého dôvodu podľa § 215 ods. 1 písm. d) Trestného poriadku zastavené. 

Problematikou trestnej činnosti mladistvých a maloletých osôb a jej možných riešení sa zaoberá viacero medzinárodných dokumentov. Ide napr. o Minimálne štandardné pravidlá súdnictva nad mládežou z roku 1985, Smernicu OSN pre prevenciu kriminality mládeže z roku 1990, Odporúčania Rady Európy č. R (87) 20 k spoločenskej reakcii na kriminalitu mládeže, či Záverečné odporúčania Výboru OSN pre práva dieťaťa prijaté po prerokovaní priebežnej správy Slovenskej republiky v roku 2007 a Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru „Prevencia kriminality mladistvých, spôsoby riešenia kriminality mladistvých a úloha justície mladistvých v Európskej únii“ (Ú.v. EÚ C 110, 09.05.2006). 

Na správanie detí má rozhodujúci vplyv rodina a bezprostredné prostredie, v ktorom vyrastajú. Toto prostredie je často charakteristické alkoholizmom, drogami, násilím, kriminalitou a nezáujmom o prácu. Ťažisko pôsobenia na deti by malo spočívať v preventívnych opatreniach - v primárnej prevencii zameranej na všetky deti, sekundárnej prevencii zameranej na deti z rizikových spoločenstiev, najmä z rómskych osád, aj v terciárnej prevencii zameranej na konkrétne deti, ktoré sa už dopustili činov inak trestných. Najväčší význam má prevencia zameraná na bezprostredné okolie ohrozených detí, na potláčanie alkoholizmu, požívania iných návykových látok, páchania trestnej činnosti a vedenia záhaľčivého spôsobu života rodičov a ostatných dospelých a na vzdelávanie rizikovej mládeže. V prípade, že opatrenia sekundárnej prevencie zlyhávajú a deti mladšie ako 14 rokov sa už dopustili činov ináč trestných, je potrebné zvoliť prísnejšie opatrenia a tieto osoby môžu byť podrobené výchove v osobitných zariadeniach, napr. v reedukačných domovoch pre deti ako účelových zariadeniach, v ktorých je zabezpečovaná výchova „sociálne a mravne narušených detí“, u ktorých boli zistené také závažné nedostatky v sociálnej prispôsobivosti, v osobnostných vlastnostiach a charakterovom vývine, že ich výchova sa nedá zvládnuť v iných zariadeniach. Je preto potrebné zákonom zakotviť povinnosť prokurátora podať návrh na uloženie nielen ochrannej výchovy ako ochranného opatrenia trestnoprávneho charakteru (ktoré sa spravidla ukladá mladistvým páchateľom závažnejších foriem trestnej činnosti), ale aj návrh na uloženie výchovných opatrení podľa zákona 36/2005 Z. z., ako aj v špecifických prípadoch (napr. nabádania na páchanie trestnej činnosti, resp. jej tolerovanie) návrh na obmedzenie, resp. pozbavenie výkonu rodičovských práv. 

V súvislosti s vyššie uvedenými skutočnosťami zastávame názor, že je potrebné prijať tieto legislatívne opatrenia: 

1. Zákon č. 36/2005 Z. z. o rodine odporúčame doplniť o ďalšie novelizačné body v tomto znení: 

„1. V § 37 ods. 1 sa na konci pripája táto veta: „Prokurátor je povinný podať súdu návrh na uloženie výchovného opatrenia alebo ochrannej výchovy podľa osobitného zákona, ak maloleté dieťa, ktoré pre nedostatok veku nie je trestne zodpovedné, spáchalo čin inak trestný.“. 

2. § 38 sa dopĺňa odsekom 5, ktorý znie: 

„(5) Návrh na obmedzenie výkonu rodičovských práv podľa odseku 2 a návrh na pozbavenie výkonu rodičovských práv podľa odseku 4 môže podať aj prokurátor.“.“. 

2. Predložený návrh zákona odporúčame doplniť o nový čl. III, predmetom ktorého bude táto zmena zákona č. 300/2005 Z. z. Trestný zákon v znení neskorších predpisov: 

„§ 105 znie: 

„§ 105 

(1) Ak osoba, ktorá dovŕšila dvanásty rok svojho veku a je mladšia ako štrnásť rokov, spáchala niektorý čin, za ktorý tento zákon dovoľuje uložiť trest odňatia slobody na doživotie, súd jej uloží v občianskoprávnom konaní ochrannú výchovu. 

(2) Ak osoba, ktorá pre nedostatok veku nie je trestne zodpovedná, spáchala čin, ktorý by inak bol trestným činom, môže jej súd uložiť v občianskoprávnom konaní ochrannú výchovu alebo výchovné opatrenie podľa osobitného zákona, ak je to potrebné na zabezpečenie jej riadnej výchovy.“.“. 

3. Predložený návrh zákona odporúčame doplniť o nový čl. IV, predmetom ktorého bude táto zmena a doplnenie zákona č. 301/2005 Z. z. Trestný poriadok v znení neskorších predpisov: 

„1. § 9 sa dopĺňa odsekom 5, ktorý znie: 

„(5) Ak sa týka dôvod uvedený v odseku 1 osoby, ktorá pre nedostatok veku nie je trestne zodpovedná, pred vydaním rozhodnutia treba čo najdôkladnejšie zistiť aj stupeň jej rozumového a mravného vývoja, jej povahu, pomery a prostredie, v ktorom žila a bola vychovávaná, jej správanie pred spáchaním činu inak trestného a po ňom a iné okolnosti dôležité pre voľbu prostriedkov vhodných na jej výchovu, najmä na posúdenie, či jej má byť nariadená ochranná výchova. Zisťovanie pomerov tejto osoby sa uloží aj orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately a obci.“. 

2. § 197 sa dopĺňa odsekom 5, ktorý znie: 

„(5) Ak vec bola odložená podľa odseku 1 písm. c) pre neprípustnosť trestného stíhania z dôvodu uvedeného v § 9 ods. 1 písm. c), prokurátor bez zbytočného odkladu podá súdu návrh na uloženie ochrannej výchovy alebo výchovného opatrenia.“. 

3. § 215 sa dopĺňa odsekom 8, ktorý znie: 

„(8) Ak trestné stíhanie bolo zastavené podľa odseku 1 písm. d) pre neprípustnosť trestného stíhania z dôvodu uvedeného v § 9 ods. 1 písm. c), prokurátor bez zbytočného odkladu podá súdu návrh na uloženie ochrannej výchovy alebo výchovného opatrenia.“. 

4. V § 230 ods. 2 písm. a) sa za slová „postup podľa“ vkladajú slová „§ 9 ods. 5,“. 

5. V § 231 v úvodnej vete sa za slovo „oprávnený“ vkladajú slová „pred začatím trestného stíhanie a“ a za písmeno e) sa vkladá nové písmeno f), ktoré znie: 

„f) podať súdu návrh podľa § 197 ods. 5 a § 215 ods. 8,“. 

Doterajšie písmená f) až n) sa označujú ako písmená g) až o).“. 

Novelizačné články III až VI sa následne označia ako V až VIII. 

Túto pripomienku uplatňujeme ako pripomienku zásadného charakteru. 
 	Z 	ČA 	rozpor bol odstránený na rozporovom konaní 3.2. 2015 vysvetlením a doplnením ustanovenia OSP v § 35 ods. 1.  	
KOZ SR 	Stanovisko k Návrhu zákona 
K Návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 36/2005 Z. z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony má KOZ SR tieto pripomienky: 
V novelizačnom bode 11 - § 37 ods. 2 písm. d) – KOZ SR navrhuje ponechať pôvodný text, nakoľko ak súd uloží maloletému dieťaťu a jeho rodičom povinnosť podrobiť sa sociálnemu poradenstvu alebo odbornému poradenstvu, malo by sa tak uskutočniť v špecializovaných zariadeniach, ktoré sú na to zriadené a sústreďujú odborníkov na danú problematiku a disponujú príslušným vybavením. Možno by sa tento text mohol doplniť slovami: v štátnych aj neštátnych špecializovaných zariadeniach. Pripomienka je obyčajná. 
V novelizačnom bode 21 - § 45 odsek 8 – KOZ SR navrhuje doplniť text prvej vety „... úradu práce, sociálnych vecí a rodiny v prípade zverenia dieťaťa do ústavnej starostlivosti;...“ 
Odôvodnenie: KOZ SR nepovažuje za vhodné, aby v prípade, že súd rozhodol o zverení maloletého dieťaťa do náhradnej osobnej starostlivosti, teda nie do ústavnej starostlivosti, aby povinné osoby posielali výživné úradu práce, sociálnych vecí a rodiny. Pripomienka je obyčajná. 
 	O 	N 	1. Pojem špecializované zariadenie nie je možné zachovať, nakoľko tento pojem spôsoboval v praxi interpretačné problémy - do roku 2009 takýto druh zariadenia neexistoval a aktuálne je to podľa zákona o sociálnych službách druh zariadenia sociálnych služieb, v ktorom sa nevykonáva žiadne súdne rozhodnutie 
2. Úrad PSVaR je poskytovateľom príspevkov na podporu náhradnej starostlivosti, výška príspevku sa odvíja od príjmu dieťaťa a do príjmu sa započítava aj výživné, táto forma podpory bola zavedená až po účinnosti zákona o rodine, t.j. aktuálna právna úprava nemohla zareagovať na tento fakt. Návrhom sa zjednotia podmienky poskytovania výživného pre deti v pestúnskej starostlivosti a v náhradnej osobnej starostlivosti, t.j. vrátane prevzatia povinností v prípadoch neplania vyživovacej povinnosti z náhradných rodičov na UPSVaR 
 	
NBS 	Z legislatívnotechnického hľadiska predkladáme tieto pripomienky. 
K čl. I – návrh zákona č. 36/2005 Z. z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov 

K bodu 3 
Uvádzaciu vetu je potrebné upraviť takto: 
„3. Za čl. 4 sa vkladá čl. 5, ktorý znie:“. 

K bodu 18 
V navrhovanom ustanovení odporúčame slová „o jej“ nahradiť slovami „o svoje“. 

K bodu 30 
V navrhovanom ustanovení je potrebné upraviť uvádzaciu vetu a pred navrhované znenie odseku 1 doplniť číselné označenie odseku (1) takto: 
„30. V § 54 odsek 1 znie: 
„(1) Náhradná........................“. 

K čl. II – návrh zákona č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov 

K bodu 5 
V navrhovanom ustanovení je potrebné slová „odseku 4“ nahradiť slovami „ods. 4“. 
K bodu 6 
Uvádzaciu vetu navrhujeme upraviť takto: 
„6. V § 243f ods. 2 písm. c) sa na konci bodka nahrádza čiarkou a dopĺňa sa písmeno d), ktoré znie:“. 

 	O 	ČA 	K 3. Časti pripomienky ČA – vykonané zmenou textu bodu podľa pripomienok iných subjektov, v ostatných častiach akceptované .  	
KS KE 	Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 36/2005 Z.z o rodine  
P r i p o m i e n k y 
k novele Zákona o rodine a ďalších zákonov (OSP, o Policajnom zbore a sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele) 

Po oboznámení sa s návrhom zákona považujeme za potrebné hneď v úvode konštatovať, že navrhované zmeny považujeme za prínosné jednak pre ochranu rodinnoprávnych vzťahov ako aj súdne konanie týkajúce sa predovšetkým maloletých detí a v nadväznosti na to aj novokoncipované oprávnenia či už orgánu sociálnoprávnej kurately a Policajného zboru. Z uvedeného dôvodu si dovoľujeme navrhnúť niekoľko zmien, ktoré by podľa nášho názoru prispeli k ešte lepšej právnej úprave v rovine hmotnoprávnej i procesnoprávnej. 

k čl.I 
bod 20 a 25 – oznamovacia povinnosť o dočasnom premiestnení detí zverených do NOS a PS by mala podľa nášho názoru mať nejakú konzekvenciu, pretože síce dočasné ale v podstate dlhodobé premiestnenie dieťaťa nemusí byť v jeho záujme predovšetkým vo vzťahu k zachovaniu jeho rodinných zväzkov a tiež nie je zrejmé akým spôsobom bude súd dohliadať na výkon náhradnej výchovy v cudzine. Pokiaľ pôjde o dlhodobé premiestnenie dieťaťa mal by súd rozhodnúť o udelení súhlasu s premiestením alebo odsťahovaním tak ako je to v prípade nezhody rodičov (§ 35 Zák. o rodine). 
Navrhujeme v § 45 ods.4 vsunúť za vetu prvú:“ V takomto prípade súd rozhodne , či dočasné premiestnenie povoľuje, prípadne za akých podmienok.“ 
Navrhujeme v § 50 ods.1 pripojiť za navrhovaný text ďalšiu vetu: „V takomto prípade súd rozhodne, či dočasné premiestenie povoľuje, prípadne za akých podmienok. „ 
V tomto smere považujeme za potrebné zdôrazniť, že pestúni ani osoby zabezpečujúce NOS nie sú zákonnými zástupcami dieťaťa, preto nie sú oprávnení rozhodnúť o podstatných veciach týkajúcich sa mal. dieťaťa, za ktoré je podľa nášho názoru potrebné považovať aj dlhodobý pobyt dieťaťa v cudzine (rovnako je to aj v prípade svojvoľného rozhodnutia jedného z rodičov a náhradný „rodič“ nemôže mať viac oprávnení ako samotný rodič vo vzťahu k dieťaťu), preto by takéto rozhodnutia pestúnov a osôb zabezpečujúcich NOS mali podliehať súhlasu či schváleniu súdu tak, aby aj rodičia dieťaťa alebo poručník mali možnosť sa k uvedenému vyjadriť v rámci súdneho konania. 

bod 37 – zapretie otcovstva manželom matky. Domnievame sa, že podobné ustanovenie by sa malo týkať aj zapretia otcovstva určeného súhlasným vyhlásením § 93 ods.1 vzhľadom na nález ÚS, ktorým bolo zrušené ust.§ 86 ods.1. 
Navrhujme bod 38. 
§ 93 ods.1 znie:“ Muž, ktorého otcovstvo bolo určené súhlasným vyhlásením rodičov, môže otcovstvo pred súdom zaprieť do troch rokov odo dňa, keď sa dozvedel o skutočnostiach vylučujúcich, že by mohol byť otcom dieťaťa.“ 
- 2 – 

Posunúť číslovanie bodov 38 až 41 na 39 až 42. 
k čl. II 
bod 1. 
§ 178f navrhujeme znenie:“ Súd v rámci konania o návrat dieťaťa môže rozhodnúť o dočasnej úprave styku navrhovateľa s maloletým.“ 
V aplikačnej praxi by mohli vzniknúť pochybnosti, ktorý súd či súd so špeciálnou právomocou na návratové konanie alebo poručenský súd dieťaťa príslušný podľa § 88 ods.1 písm.c) (spravidla nie sú totožné) môže podľa uvedeného ust. rozhodnúť. 
§ 178g ods.3 navrhujeme na konci doplniť text: „ Súd zároveň tohto účastníka poučí, že proti rozhodnutiu súdu o nariadení návratu nie je v takomto prípade odvolanie prípustné (§202 ods.3 písm.r)). 
bod 3. 
Navrhujeme vsunúť ďalší bod a posunúť navrhované body 3. až 9. na 4. až 10. a novelizovať ustanovenie § 202 ods. 3 resp. doplniť písm.r)v znení:“sa rozhodlo podľa § 178h písm.a), iba že odvolateľ preukáže, že neboli splnené podmienky podľa ust. § 178g.“ 
Domnievame sa, že v návratovom konaní by nesplnenie povinnosti vyplývajúcej z ust.§178g ods.1 malo mať za následok nemožnosť podať odvolanie, keďže sa uvedenou úpravou sleduje urýchlenie konania a v prípade nesankcionovania tam uvedenej povinnosti sa konanie predĺži nakoľko „únosca“ začne argumentovať proti návrhu až v odvolacom konaní, čo bude zrejme viesť k zrušeniu rozhodnutia súdu prvého stupňa a vráteniu veci, pretože odvolací súd by rozhodoval na úplne inom skutkovom základe čo môže byť porušením dvojinštančnosti súdneho konania s poukazom na rozhodovaciu prax NSSR a ÚSSR. Z praxe máme poznatky, že návratové konania sú neprimerane dlhé, poznačené rôznymi obštrukciami „únoscov“, ktorí využívajú všetky medzery v zákonoch a bezbrehé dokazovanie skutočností, ktoré nemajú alebo by nemali mať vplyv na rozhodnutie na to, aby sa rozhodnutie čo najviac oddialilo a dieťa sa zžilo s terajším prostredím. Vzhľadom na doterajší vývoj rozhodovacej praxe v návratovej agende je tiež otázne ako sa bude posudzovať predpoklad, že „únosca“ nepodaním vyjadrenia „nemá námietky...“ , v odvolaní však už námietky má. Nepovažujeme za vhodné aby sa celé dokazovanie následne vykonávalo na odvolacom súde, keďže podľa ust. § 178h písm.a) súd prvého stupňa pojednávanie nariadiť nemusí práve z dôvodu nesplnenia povinnosti podľa §178g ods.3. 
Napriek tomu, že návrh zákona sa v predloženom znení netýka ustanovení o predbežných opatreniach považujeme za potrebné poukázať na nevhodnosť doterajšieho znenia §75 ods. 8 – nedoručovanie odmietavého alebo zamietavého rozhodnutia o návrhu na nariadenie PO v konaniach starostlivosti súdu o maloletých s poukazom na to, že maloleté dieťa je v podstate subjektom, ktorého sa PO najviac týka a bez toho, aby ostatní účastníci mali možnosť v odvolacom konaní argumentovať proti tvrdeniam navrhovateľa je prakticky nemožné dostatočne chrániť záujem maloletého dieťaťa a v konečnom dôsledku aj aplikovať zásadu oficiality. Právna úprava v tomto smere aj v sporových konaniach priorizuje rýchlosť konania ale podľa nášho názoru na 
- 3 - 
druhej strane porušuje ústavné právo občana na spravodlivý proces vyplývajúci z Ústavy SR čl. 46 ods.1 v prípade, ak by zamietavé rozhodnutie súdu I. stupňa bolo zmenené a návrhu vyhovené odvolacím súdom, proti ktorému sa už nemožno brániť riadnym opravným prostriedkom a odporca alebo iný účastník konania nemal možnosť ovplyvniť výsledok konania uvádzaním okolností svedčiacich o tom, že neboli splnené predpoklady pre nariadenie PO, ktoré je možné zrušiť len ak dôvody na jeho nariadenie pominuli alebo sa zmenili pomery (dôvodom nie je, že také okolnosti ani neexistovali). Zásah súdu do pomerov maloletého dieťaťa na základe tvrdení len jednej strany ( rodiča, inej osoby zodpovednej za výchovu dieťaťa alebo ÚPSVaR), ktoré sa neskôr ukážu ako nepravdivé môže mať negatívne a niekedy aj nezvrátiteľné následky. Vzhľadom na uvedené navrhujeme vypustiť vetu tretiu ust. § 75 ods.8 alebo ju aspoň doplniť tak, že za slovami bolo nariadené predbežné opatrenie nasleduje text: „ , to neplatí v konaniach starostlivosti súdu o maloletých.“ 

V Košiciach 19. 1. 15 

JUDr. Frederika Zozuľáková 
predsedníčka senátu 
za špecializovaný rodinnoprávny senát KS v Košiciach 
 	Z 	ČA 	Bod 20 a 25 – keďže sa navrhuje zavedenie novej oznamovacej povinnosti, je potrebné získať skúsenosti s jej implementáciou v praxi, a nezavádzať zároveň tak závažný zásah do práv a slobôd bez skúseností, navyše na jej porušenie sa budú vzťahovať následky upravené v § 46 ods. 2 

Bod 37 – návrh je nad rámec predkladanej novely zákona a akceptovanie návrhu by znamenalo závažnú zmenu v konštrukcii domnienok. 
 	
OAP SVL ÚV SR 	K čl. II bod 1 
Žiadame predkladateľa upraviť poznámku pod čiarou k odkazu 21a v zmysle bodu 22 prílohy č. 5 Legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky. 	O 	A 	 	
OAP SVL ÚV SR 	K doložke zlučiteľnosti 
Žiadame predkladateľa doplniť chýbajúce informácie v bode 4 a 6 doložky zlučiteľnosti. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodu 3 – začiatok uvádzacej vety odporúčame upraviť „Za čl.4 sa vkladá čl. 5, ....“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodu 5 – slová „nahrádzajú slovami „na návrh““ odporúčame nahradiť slovami „nahrádzajú slovami „na návrh niektorého z rodičov““. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodom 6,7 a 10 – odporúčame ich spojiť do jedného bodu s touto uvádzacou vetou „V §28 ods.1 písm. a), §30ods.3 a §37 ods.2 písm. c) sa ...“. 	O 	N 	z dôvodu zvýraznenia zmien 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodu 14 - v §37 ods.4 odporúčame slová „§45 alebo 48“ nahradiť slovami „§45 alebo §48“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodu 15 – začiatok znenia odporúčame upraviť „V §37 sa za slovo „obcou“ vkladá čiarka a slová...“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodom 30 a 31 – odporúčame ich spojiť do jedného bodu s touto uvádzacou vetou „V §54 odseky 1 a 2 znejú:“. Súčasne v §54 ods.2 písm. a) odporúčame nad slová „osobitného predpisu“ umiestniť aj príslušné číslo odkazu. 	O 	N 	z dôvodu zvýraznenia zmien 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodu 32 – slová „odseky 3 a 6“ odporúčame nahradiť slovami „odseky 3 až 6“ a slová „odseky 4 a 7“ odporúčame nahradiť slovami „odseky 4 až 7“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodu 34 – v uvádzacej vete odporúčame slová „odsek 6“ nahradiť slovami „odsek 5“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodu 35 – slová „odsek 7“ odporúčame nahradiť slovami „odsek 6“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodu 36 - v uvádzacej vete odporúčame slová „odsek 2“ nahradiť slovami „ods.2“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodu 39 - v uvádzacej vete odporúčame slová „ods.1“ nahradiť slovami „odsek 1“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. I 
K bodu 41 – v §119b ods.3 odporúčame slová „podľa §45 ods.8 zákona účinného 30. júna 2015“ nahradiť slovami „podľa §45 ods.8 zákona účinného do 30. júna 2015“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. II 
K bodu 1 – celú uvádzaciu vetu odporúčame upraviť „Za §178 sa vkladá nadpis a §178a až 178j, ktoré znejú:“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. II 
K bodu 2 – v §179b ods.7 odporúčame nad slová „osobitného predpisu“ v oboch prípadoch umiestniť aj príslušné číslo odkazu. 	O 	ČA 	zjednoznačnením textu 	
ŠÚ SR 	Čl. II 
K bodu 5 - v uvádzacej vete odporúčame slová „odsek 4“ nahradiť slovami „ods.4“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. II 
K bodu 6 - celú uvádzaciu vetu odporúčame upraviť „V §243f ods.2 písm. c) sa na konci bodka nahrádza čiarkou a dopĺňa sa písmeno d), ktoré znie:“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. II 
K bodom 7 a 9 - odporúčame ich spojiť do jedného bodu s týmto začiatkom vety „V § 273 ods.4 a §273d ods.2 písm. b) sa ...“. 	O 	N 	z dôvodu prehľadnosti novelizácie je vhodné mať samostatné body 	
ŠÚ SR 	Čl. III 
V §173 ods.4 odporúčame nad slová „osobitného predpisu“ umiestniť aj príslušné číslo odkazu. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. IV 
K bodu 38 – začiatok uvádzacej vety odporúčame upraviť „Za §93a sa vkladajú §93b až 93e, ktoré vrátane...“. Súčasne odporúčame doplniť ďalší samostatný bod s týmto znením „Za §93e sa vkladá nadpis a §93f a 93g, ktoré znejú:“. Zároveň v §93g ods.9 odporúčame slovo „bytu“ nahradiť slovom „obydlia“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. IV 
K bodu 42 – v §100l ods.1 odporúčame slová „do 30. júla 2015“ nahradiť slovami „do 30. júna 2015“. 	O 	A 	 	
ŠÚ SR 	Čl. V 
K bodu 5 – v poznámke pod čiarou k odkazu 8 odporúčame slová „§45 a §51“ nahradiť slovami „§45 a 51“. 	O 	A 	 	
MO SR 	K čl. I bod 3 
Odporúčame uvádzaciu vetu upraviť takto: „Za čl. 4 sa vkladá čl. 5, ktorý znie:“ 	O 	A 	 	
MO SR 	K čl. I bod 4 
V § 14a v odseku 2 odporúčame v prvej vete za slová “generálneho prokurátora“ doplniť chýbajúce slová „Slovenskej republiky“ a zvážiť zavedenie legislatívnej skratky „generálny prokurátor“. 	O 	N 	Pripomienka nie je aktuálna –bod bol vypustený 	
MO SR 	K čl. I bod 12 
Odporúčame text novelizačného bodu spresniť takto: „V § 37 ods. 3 sa na konci uvádzacej vety pripájajú tieto slová: „na účely“. 	O 	ČA 	Vzhľadom na akceptovanie pripomienky MF SR mohla byť pripomienka akceptovaná len čiastočne 	
MO SR 	K čl. I bod 18 
Odporúčame slová „o jej maloleté dieťa“ nahradiť slovami „o svoje maloleté dieťa“. 
Odôvodenie: 
Odporúčaný tvar privlastňovacieho zámena sa používa aj v dôvodovej správe. 
Uvedená pripomienka sa týka aj bodu 23. 
 	O 	A 	 	
MO SR 	K čl. II 
V úvodnej vete odporúčame do výpočtu právnych predpisov doplniť aj „zákon č. 353/2014 Z. z.,“ ktorým bol novelizovaný zákon č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok. 	O 	A 	 	
MO SR 	K čl. II bod 2 
V § 179b ods. 1 odporúčame zaradenie legislatívnej skratky „(ďalej len „obydlie“)“ uviesť do súladu s prílohou č. 5 k Legislatívnym pravidlám vlády Slovenskej republiky (bod 8) z dôvodu, že pojem „obydlie“ sa už používa v § 75b.  	O 	N 	§ 75b používa obydlie s konkrétnym odkazom na konkrétny predpis a novonavrhované ustanovenia pojem obydlie používajú ako legislatívnu skratku na účely konkrétnej situácie  	
MO SR 	K čl. II bod 4 
V uvádzacej vete odporúčame vypustiť nadbytočné slovo „V“. 	O 	A 	 	
MO SR 	K čl. IV bod 38 (§ 93b) 
V ods. 1 písm. e) odporúčame slovo „vývin;“ nahradiť slovom „vývinu;“. 	O 	A 	 	
MO SR 	K čl. IV bod 38 (§ 93g) 
V odseku 1 v poslednej vete odporúčame za slovo „Prizvanou“ vložiť slovo „fyzickou“ v súlade so zavedením legislatívnej skratky „prizvaná fyzická osoba“. 	O 	A 	úpravou textu ustanovenia 	
MZVaEZ SR 	K čl. I bod 3 
Uvádzaciu vetu odporúčame preformulovať: "Za článok 4 sa vkladá článok 5, ktorý znie:".  	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K čl. I bod 4 
V odseku 2 prvej vete odporúčame na konci pripojiť slová "Slovenskej republiky (ďalej len "generálny prokurátor")" a v nasledujúcom texte používať vytvorenú legislatívnu skratku "generálny prokurátor".  	O 	N 	pre vypustenie bodu nedbytočné  	
MZVaEZ SR 	K čl. I bod 14 
V odseku 4 odporúčame slová "podľa § 45 alebo 48" nahradiť slovami "podľa § 45 alebo § 48" a v odseku 5 za slová "odseku 2" vložiť čiarku.  	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K čl. I body 22 a 26 
Odporúčame vložiť čiarky za slová "zhodnotí", "detí", "starostlivosti" a "skutočnosť".  	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K čl. I bod 27  
Na konci obidvoch citácií právnych predpisov vložiť bodku. 
 	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K čl. I bod 29 
Na konci citácie prvého predpisu a na konci novelizačného odporúčame bodu vložiť bodku.  	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K čl. I bod 34 
Novelizačný bod odporúčame ukončiť úvodzovkami a bodkou.  	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K čl. I bod 39 
V ods. 1 písm. c) odporúčame za slová "podľa osobitného predpisu" vložiť odkaz na tento osobitný predpis. 	O 	N 	zákon o rodine je zákon kódexového typu a pokiaľ to nie je nevyhnutné, nemali by sa v ňom vyskytovať konkrétne odkazy. 	
MZVaEZ SR 	K čl. II bod 1 
V poznámke pod čiarou k odkazu 21a odporúčame uviesť každý citovaný predpis v osobitnom riadku ako samostatnú vetu.  	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K čl. II bod 2 
V odsekoch 3 a 7 odporúčame za slová "podľa osobitného predpisu" vložiť odkazy na tieto osobitné predpisy. 	O 	N 	Občiansky súdny poriadok je kódex a pokiaľ to nie je nevyhnutné, nemali by sa v ňom vyskytovať konkrétne odkazy. 
Okrem toho je v dôvodovej správe dôsledne vyjadrené vnútorné prepojenie na osobitný zákon. 
 	
MZVaEZ SR 	K čl. II bod 6 
V uvádzacej vete odporúčame slová "a zároveň sa za písmeno c) vkladá písmeno d), ktoré znie:" nahradiť slovami "a odsek 2 sa dopĺňa písmenom d), ktoré znie:".  	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K čl. III 
V odseku 4 odporúčame za slová "podľa osobitného predpisu" vložiť odkaz na tento osobitný predpis. 	O 	N 	Neaktuálne pre vypustenie novelizačného článku 	
MZVaEZ SR 	Predkladacia správa 
Na str. 2 v tretej odrážke odporúčame slová „fiktívne manželstva cudzinca“ nahradiť slovami „fiktívne manželstvo cudzinca“ (rovnako aj na str. 3 všeobecnej časti dôvodovej správy) a na začiatku poslednej odrážky vypustiť nadbytočné slová „s oznámením miesta pobytu, účelu ako aj dĺžke pobytu)“. 
 	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	Dôvodová správa 
V osobitnej časti na str. 1 odporúčame preformulovať vetu „Oznámením Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky č. 91/2014 Z.z. Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky bolo oznámené, že protokol pre Slovenskú republiku nadobudla platnosť 14. apríla 2014.“ tak, aby boli odstránené gramatické a formulačné chyby (napr. „V zmysle Oznámenia Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky č. 91/2014 Z.z. protokol pre Slovenskú republiku nadobudol platnosť 14. apríla 2014.“) V osobitnej časti na str. 3 v druhom odseku odporúčame slová „ktorý vstúpil do účinnosti“ nahradiť slovami „ktorý nadobudol účinnosť“. 
 	O 	A 	 	
MZVaEZ SR 	K Doložke zlučiteľnosti právneho predpisu s právom EÚ 
Odporúčme vyplniť všetky body doložky zlučiteľnosti. 	O 	A 	 	
MZ SR 	Čl. I bod 3 
V Čl. I v bode 3 odporúčame úvodnú vetu preformulovať takto: „Za čl. 4 sa vkladá čl. 5, ktorý znie:“. 

Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MZ SR 	Čl. I bod 3 
V Čl. I bode 3 odporúčame v písmene d) slovo „ohrozenie“ nahradiť slovami „riziko ohrozenia“, v písmene e) a g) slovo „podmienky“ nahradiť slovami „dodržanie podmienky“. 

Odôvodnenie: Gramatická úprava textu. 
 	O 	N 	Vzhľadom na skutočnosť, že v zásadách sú vymenované prvky a nie ich kvalita, nie je možné akceptovať.  	
MZ SR 	Čl. I body 27 a 29 
V Čl. I bode 27 a 29 odporúčame v citácii právnych predpisov uviesť príslušné ustanovenie. 

Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	N 	V tejto súvislosti je dôležitý odkaz na celý zákon.  	
MZ SR 	Čl. I bod 30 
V Čl. I bode 30 odporúčame z dôvodu nadbytočnosti vypustiť poslednú vetu navrhovaného odseku. 

Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	N 	Ide o podstatu ustanovenia 	
MZ SR 	Čl. I body 32 až 35 
V Čl. I bodoch 32 až 35 odporúčame z dôvodu jednoznačnosti určiť či ide o zmeny v novooznačených odsekoch. Takto predložené znenie bodov (označovanie odsekov) považujeme za zmätočné. 

Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MZ SR 	Čl. I bod 39 
V Čl. I v bode 39 žiadame navrhované znenie § 102 rozdeliť na dva odseky, keďže ide o úpravu dvoch rozdielnych situácií. 
Zároveň písmeno a) žiadame prepracovať tak, aby bola úprava jednoznačná. Zastávame názor, že v navrhovanej úprave sú uvedené príklady a z textu nie je jednoznačné, pri akom alebo koľkých prejavoch nezáujmu zo strany rodičov nie je alebo je potrebný ich súhlas na osvojenie dieťaťa. Ako sa bude postupovať podľa predkladateľa v prípade, že si rodičia pravidelne a dobrovoľne neplnili vyživovaciu povinnosť k maloletému dieťaťu, nevynaložili úsilie upraviť si svoje rodinné a sociálne pomery, ale raz počas šiestich mesiacov dieťa navštívili. Z návrhu nie je jednoznačne jasné, či sa súhlas na osvojenie nebude vyžadovať v prípade, ak nie sú splnené všetky prejavy nezáujmu alebo bude postačujúci len niektorý z uvedených. 

Odôvodnenie: Navrhovanú právnu úpravu považujeme za zmätočnú. 

 	Z 	N 	rozpor bol odstránený vysvetlením na konaní dňa 3.2.2015.  	
MZ SR 	Čl. II bod 5 
V Čl. II bode 5 odporúčame odkaz na poznámku pod čiarou uviesť v zmysle legislatívnych pravidiel vlády SR. 

Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	N 	Odkaz pod čiarou 38b) už existuje v OSP  	
MZ SR 	Čl. II bod 6 
V Čl. II bode 6 odporúčame čiarku za slovom zmluvy nahradiť bodkou. 

Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MZ SR 	Čl. III § 73  
V Čl. III v § 73 v novonavrhovanom odseku 4 žiadame text „života, zdravia, psychického vývinu, fyzického vývinu a sociálneho vývinu dieťaťa“ nahradiť textom „života a zdravia dieťaťa“. 

Odôvodnenie: Navrhnuté ustanovenie obsahuje preverovanie úrovne ochrany zdravia. Podľa WHO (Ústava, 1948) je definícia zdravia nasledovná: „Zdravie je stav úplnej telesnej, duševnej a sociálnej pohody a nie len neprítomnosť choroby alebo postihnutia.“. V kontexte uvedenej definície je preverovanie ochrany zdravia preverovaním úrovne fyzickej, psychickej a sociálnej pohody dieťaťa, v ktorej absentujú patofyziologické zmeny a poruchy fyzického, psychomotorického a sociálneho vývinu dieťaťa v rozsahu posúdenia vykonanom pediatrom, psychológom alebo lekárom so špecializáciou v inom špecializačnom odbore ako pediatria. Vzhľadom k uvedenému a k tomu, že v iných ustanoveniach uvedeného návrhu sa vykonáva preverovanie starostlivosti o výchovu, zdravie, výživu dieťaťa alebo sa zisťujú dôvody nevhodného správania sa detí v jeho prostredí, požadujeme spresniť návrh uvedeného ustanovenia úpravou textu. 
 	Z 	N 	Pripomienka je neaktuálna z dôvodu vypustenia čl. III 
Rozpor odstránený vysvetlením 
 	
MZ SR 	Čl. IV bod 38 
V Čl. IV bode 38 v poznámkach pod čiarou k odkazom 74a a 74c odporúčame slovo „napríklad“ nahradiť konkrétnymi ustanoveniami. 

Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	N 	V oboch prípadoch nie je možný taxatívny výpočet vzhľadom na viaceré ustanovenia konkrétnych zákonov ako aj iné zákony, ktoré sa môžu v rámci odkazu pod čiarou využiť 	
MZ SR 	Čl. IV bod 38 
V Čl. IV bode 38 v § 93b ods. 1 písmene d) žiadame text „život, zdravie, fyzický vývin, psychický vývin a sociálny vývin dieťaťa“ nahradiť textom „život a zdravie dieťaťa“. 

Odôvodnenie: Navrhnuté ustanovenie obsahuje preverovanie úrovne ochrany zdravia. Podľa WHO (Ústava, 1948) je definícia zdravia nasledovná: „Zdravie je stav úplnej telesnej, duševnej a sociálnej pohody a nie len neprítomnosť choroby alebo postihnutia.“. V kontexte uvedenej definície je preverovanie ochrany zdravia preverovaním úrovne fyzickej, psychickej a sociálnej pohody dieťaťa, v ktorej absentujú patofyziologické zmeny a poruchy fyzického, psychomotorického a sociálneho vývinu dieťaťa v rozsahu posúdenia vykonanom pediatrom, psychológom alebo lekárom so špecializáciou v inom špecializačnom odbore ako pediatria. Vzhľadom k uvedenému a k tomu, že v iných ustanoveniach uvedeného návrhu sa vykonáva preverovanie starostlivosti o výchovu, zdravie, výživu dieťaťa alebo sa zisťujú dôvody nevhodného správania sa detí v jeho prostredí, požadujeme spresniť návrh uvedeného ustanovenia úpravou textu. 
 	Z 	N 	MZ SR na roporovom konaní dňa 3. februára 2015 ustúpilo so zásadnej pripomienky. 	
MZ SR 	Čl. IV bod 38 
V Čl. IV bode 38 v § 93b ods. 1 písmene e) žiadame text „u poskytovateľa zdravotnej starostlivosti dieťaťa“ nahradiť textom „u poskytovateľa všeobecnej zdravotnej starostlivosti pre deti a dorast, s ktorým má uzatvorenú dohodu o poskytovaní všeobecnej ambulantnej starostlivostixxx)“. 

Poznámka pod čiarou k odkazu XXX) znie: 
„xxx) § 12 zákona č. 576/2004 Z. z. o zdravotnej starostlivosti, službách súvisiacich s poskytovaním zdravotnej starostlivosti a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.“. 

Odôvodnenie: Precizovanie textu z vecného hľadiska vzhľadom na skutočnosť, že všeobecný lekár pre deti a dorast najlepšie pozná zdravotný stav dieťaťa. 

 	Z 	A 	Na rozporovom konaní dňa 17. 2 bol rozpor odstránený 
Text v návrhu zákona je zmenený v zmysle pripomienky MZ SR s tým, že možnosť obrátiť sa aj na iného ako poskytovateľa všeobecnej zdravotnej starostlivosti pre deti a dorast, s ktorým má uzatvorenú dohodu o poskytovaní všeobecnej ambulantnej starostlivosti bude uvedená v Dôvodovej správe 
 	
MZ SR 	Čl. IV bod 38 
V Čl. IV bode 38 v § 93g odseku 1 žiadame text „ošetrujúci lekár dieťaťa“ nahradiť textom „všeobecný lekár pre deti a dorast, s ktorým má uzatvorenú dohodu o poskytovaní všeobecnej ambulantnej starostlivostixxx)“. 

Odôvodnenie: Precizovanie textu z vecného hľadiska vzhľadom na skutočnosť, že všeobecný lekár pre deti a dorast najlepšie pozná zdravotný stav dieťaťa. 
 	Z 	A 	Na rozporovom konaní dňa 17. 2 bol rozpor odstránený 
Text v návrhu zákona je zmenený v zmysle pripomienky MZ SR s tým, že možnosť obrátiť sa aj na iného ako poskytovateľa všeobecnej zdravotnej starostlivosti pre deti a dorast, s ktorým má uzatvorenú dohodu o poskytovaní všeobecnej ambulantnej starostlivosti bude uvedená v Dôvodovej správe 
 	
MZ SR 	Čl. IV bod 38 
V Čl. IV bode 38 v § 93g odseku 1 žiadame, aby ustanovenie bolo prepracované tak, aby sa súhlas prizvanej osoby jednoznačne vzťahoval okrem fyzickej osoby aj na osoby, ktoré sú oprávnené vstúpiť do obydlia. 

Odôvodnenie: Ide o kompetenciu osôb nad rámec platnej právnej úpravy a preto by sa mal súhlas jednoznačne vzťahovať na všetky osoby. Uvedená požiadavka z navrhovanej úpravy jednoznačne nevyplýva. 

 	Z 	ČA 	Na rozporovom konaní dňa 3.2. bol rozpor odstránený – pripomienka bola prekvalifikovaná na obyčajnú 
Pojem prizvaná fyzická osoba je legislatívna skratka pre všetky osoby zúčastnené na výkone oprávnenia, resp. ktoré sa môžu zúčastniť výkonu oprávnenia okrem zamestnanca orgánu SPO a SK a policajta, Z dôvodu jednozančnosti bol pôvodný ods. 1 rozdelený do dvoch 
 	
MZ SR 	Čl. IV bod 42 
V Čl. IV bode 42 v § 100l odseku 1 dávame predkladateľovi na zváženie zmenu dátumu „30. júla 2015“ na „30. júna 2015“ vzhľadom na účinnosť prechodných ustanovení tohto paragrafu. 

Odôvodnenie: Legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MF SR 	Všeobecne 
Beriem na vedomie, že návrh nemá vplyv na rozpočet verejnej správy ani na informatizáciu spoločnosti. 	O 	A 	 	
MF SR 	Všeobecne 
Návrh je potrebné upraviť gramaticky [napr. v čl. I bode 18 na konci novej vety doplniť bodku, v bode 41 § 119b ods. 3 za slovom „povinnému“ vypustiť čiarku (2x); v čl. IV bode 38 § 93b ods. 1 písm. e) slovo „vývin“ nahradiť slovom „vývinu“], zosúladiť s čl. 6 Legislatívnych pravidiel vlády SR (ďalej len „LPV“) (napr. v čl. IV bode 38 § 93g ods. 2 druhej vete slovo „forme“ nahradiť slovom „podobe“) a s prílohou č. 5 k LPV (ďalej len „príloha LPV“) [napr. v čl. I bode 3 za slovo „Za“ vložiť skratku „čl.“, bod 12 zosúladiť s bodom 39 prílohy LPV, bod 14 zosúladiť s bodom 54 prílohy LPV, bod 29 zosúladiť s bodom 37 prvou vetou prílohy LPV, body 30 a 39 zosúladiť s bodom 29 tretím odsekom prílohy LPV, v bode 32 poznámke o zmene označenia doterajších odsekov slová „3 a 6“ nahradiť slovami „3 až 6“ a slová „4 a 7“ nahradiť slovami „4 až 7“, bod 35 upraviť vo väzbe na zmenu označenia doterajších odsekov v predchádzajúcich novelizačných bodoch resp. body 30 až 35 zlúčiť do jedného bodu ako nové znenie § 54, bod 36 zosúladiť s bodom 34 druhým odsekom prílohy LPV; v čl. II bode 1 uvádzacej vete citáciu „§ 178h“ nahradiť citáciou „178j“ a za slovom „nadpisu“ vložiť slová „nad paragrafom“, body 4 a 6 zosúladiť s bodom 30 prílohy LPV, bod 5 zosúladiť s bodom 31 prílohy LPV; v čl. IV bodoch 2, 8 a 9 poznámkach pod čiarou k odkazom 3aa, 9c a 9d na konci vypustiť slová „v znení zákona č. 125/2013 Z. z.“, v bode 31 § 74 ods. 4 slovo „zabezpečiť“ z písmen a) a b) uviesť v uvádzacej vete za slovom „môže“, v bode 38 § 93g ods. 9 slovo „bytu“ nahradiť slovom „obydlia“ v súlade s terminológiou použitou v predmetnom paragrafe a poznámky pod čiarou odkazom 74a a 74c zosúladiť s bodom 22 šiestym odsekom prílohy LPV; v čl. V úvodnej vete uviesť všetky novely zákona, v bode 5 poznámku pod čiarou k odkazu 8 zosúladiť s bodom 54 prílohy LPV a na konci vypustiť slová „v znení zákona č. 125/2013 Z. z.“]. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 3. 
V čl. I bod 3. odporúčame slová „4 vkladá“ nahradiť slovami „čl. 4 sa vkladá“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 3. čl. 5 písm. a) 
V čl. I bod 3. v čl. 5 písm. a) odporúčame slovo „úroveň“ nahradiť slovom „kvalitu“ (ako v bodoch 22. a 26.), resp. za slovo „úroveň“ vložiť slovo „kvality“. 	O 	N 	Návrh v zásade zámerne požíva pojem úroveň ako najvšeobecnejší pojem,  	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 3. čl. 5 písm. c) 
V čl. I bod 3. v čl. 5 písm. c) za slovom „dôstojnosti“ odporúčame čiarku nahradiť spojkou „a“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 3. čl. 5 písm. d) 
V čl. I bod 3. v čl. 5 písm. d) za slovom „dôstojnosti“ odporúčame čiarku nahradiť spojkou „a“, resp. spojkou „alebo“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 3. čl. 5 písm. e) 
V čl. I bod 3. v čl. 5 písm. e) odporúčame slovo „podmienky“ nahradiť slovami „zabezpečenie podmienok“ alebo „vytvorenie podmienok“, príp. slovami „splnenie podmienok“ z dôvodu zosúladenia s predvetím. Obdobnú úpravu odporúčame v písmene g). 	O 	N 	Navrhované znenie plne zodpovedá charakteru prvku záujmu dieťaťa 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 4. § 14a ods. 2 
V čl. I bod 4. v § 14a ods. 2 v prvej vete na konci odporúčame pripojiť slová „Slovenskej republiky“; zároveň odporúčame za uvedenými slovami zvážiť vloženie legislatívnej skratky „(ďalej len „generálny prokurátor“)“ a následné použitie tejto skratky v druhej a tretej vete. 	O 	N 	Pripomienka je neaktuálna (bod bol vypustený) 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 5. 
V čl. I bod 5. odporúčame slová „na návrh“ nahradiť slovami „na návrh druhého rodiča“, resp. odporúčame zvážiť iné primerané preformulovanie textu. 	O 	N 	Znenie zodpovedá povahe inštitútu. Pripomienka by vážne zúžila podstatu inštitútu.  	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 14. § 37 ods. 4 
V čl. I bod 14. v § 37 ods. 4 odporúčame slová „alebo 48“ nahradiť slovami „alebo § 48“. Rovnakú úpravu odporúčame – nad rámec návrhu – v odseku 3. Odôvodnenie: Podľa bodu 54 prílohy č. 5 k Legislatívnym pravidlám vlády SR ak je citácia paragrafov rozdelená slovom „alebo“, paragrafová značka sa opakuje. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 14. § 37 ods. 4 
V čl. I bod 14. v § 37 ods. 4 za slovom „zariadením,“ odporúčame vložiť slová „v ktorom je maloleté dieťa umiestnené,“, resp. slová „v ktorom sa vykonáva výchovné opatrenie,“ (ako v osobitnej časti dôvodovej správy). 	O 	A 	úpravou textu 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 14. § 37 ods. 5 
V čl. I bod 14. v § 37 ods. 5 odporúčame zvážiť vypustenie slov „ak je to v záujme maloletého dieťaťa“ z dôvodu duplicity s bodom 3 (čl. 5). 	O 	N 	Pripomienka je neaktuálna (bod bol vypustený) 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 21. § 45 ods. 8 
V čl. I bod 21. v § 45 ods. 8 odporúčame slová „k rukám dieťaťa“ nahradiť slovami „dieťaťu alebo na platobný účet dieťaťa“ z dôvodu zosúladenia s § 2 ods. 8 a 9 zákona č. 492/2009 Z. z. o platobných službách a o zmene a doplnení niektorých zákonov (čl. 6 ods. 2 Legislatívnych pravidiel vlády SR). Rovnakú úpravu odporúčame v bode 28. v § 51 na konci. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K V čl. I bod 21. § 45 ods. 8 
V čl. I bod 21. v § 45 ods. 8 odporúčame slová „§ 45 ods. 2“ nahradiť slovami „odseku 2“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 22. 
V čl. I bod 22. pred slovami „v súčinnosti“ odporúčame vypustiť slovo „najmä“, resp. v prípade, že súd má hodnotiť výkon náhradnej osobnej starostlivosti aj v súčinnosti s inými inštitúciami (napr. so školou, ktorú dieťa navštevuje), odporúčame zvážiť inú primeranú úpravu textu a taxatívne vymenovanie týchto inštitúcii v osobitnej časti dôvodovej správy k bodu 22. Obdobnú úpravu odporúčame v bode 26. (súčinnosť pri hodnotení výkonu pestúnskej starostlivosti), príp. aj v osobitnej časti dôvodovej správy k bodu 26. 	O 	A 	Úpravou textu 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 32. 
V čl. I bod 32. odporúčame slová „3 a 6“ nahradiť slovami „3 až 6“ a slová „4 a 7“ nahradiť slovami „4 až 7“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 39. § 102 ods. 1 písm. d) 
V čl. I bod 39. v § 102 ods. 1 písm. d) odporúčame slovo „dajú“ nahradiť slovom „dali“. 	O 	N 	vzhľadom na akceptovanie pripomienok iných subjektov sa pripomienka stala bezpredmetnou  	
MDVaRR SR 	K čl. I bod 41. § 119b ods. 5 
V čl. I bod 41. v § 119b ods. 5 za označením „§ 103“ odporúčame vložiť slová „ods. 2“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K čl. II bod 1. 
V čl. II bod 1. v uvádzacej vete odporúčame slová „§ 178h“ nahradiť slovami „§ 178j“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K čl. IV bod 2. 
V čl. IV bod 2. odporúčame slová „zásada o záujme“ nahradiť slovami „zásada záujmu“. 	O 	N 	vzhľadom na fakt, že je to zásada o záujme dieťaťa  	
MDVaRR SR 	K čl. IV bod 42. 
V čl. IV bod 42. odporúčame slová „do 30. júla 2015“ nahradiť slovami „do 30. júna 2015“. 	O 	A 	 	
MDVaRR SR 	K osobitnej časti dôvodovej správy k čl. I bod 4. 
V osobitnej časti dôvodovej správy k čl. I bod 4. odporúčame slová „ods. 1 písm. f) zákona č. 404/2011“ nahradiť slovami „ods. 2 písm. f) zákona č. 404/2011 Z. z.“. 	O 	A 	 	
ÚPV SR 	Čl. I, bod 1 
Vzhľadom na skutočnosť, že novelizačným bodom 1 sa dopĺňa jeden z úvodných článkov zákona o rodine, odporúčame doplniť text dôvodovej správy k tomuto bodu tak, aby z nej jasne vyplýval dôvod navrhovaného doplnenia.  	O 	A 	 	
ÚPV SR 	čl. I, bod 15 
V novelizačnom bode 15 odporúčame nahradiť slová "vkladajú slová" slovami "vkladá čiarka a slová". 	O 	A 	 	
ÚPV SR 	Čl. I, bod 30 
Uvádzaciu vetu v bode 30 odporúčame upraviť nasledovne: "§ 54 odsek 1 znie:" a pred navrhované znenie odseku 1 doplniť číselné označenie odseku - (1). 	O 	A 	úpravou textu 	
ÚPV SR 	Čl. I, bod 35 
Odporúčame skontrolovať znenie tohto novelizačného bodu, nakoľko z bodu 33 vyplýva, že § 54 nemá odsek 7. Alternatívne odporúčame zvážiť, vzhľadom na množstvo novelizačných bodov týkajúcich sa § 54, uviesť jedným novelizačným bodom celú navrhovanú úpravu § 54. 	O 	A 	 	
MV SR 	K čl. I 
V bode 3 za predložku „Za“ je potrebné vložiť skratku „čl.“. 
K bodom 6, 7 a 10 – navrhujeme zmenu urobiť v jednom novelizačnom bode. 
K bodom 12 a 13 – navrhujeme tieto body zlúčiť do jedného s tým, že sa uvedie celé znenie odseku 3. 
K bodu 18 – navrhujeme na konci vypustiť slová „na čas trvania odňatia dieťaťa“, nakoľko ide o duplicitu. 
K bodu 20 a 25 – navrhujeme slová „pred dočasným premiestnením“ nahradiť slovom „vopred“. 
K bodu 21 – navrhujeme v prvej vete za bodkočiarkou za slovo „rodičia“ vložiť slová „alebo iné fyzické osoby“. 
K bodu 28 – za slová „sociálnych vecí“ je potrebné vložiť písmeno „a“ a za slovo „rodičia“ slová „alebo iné fyzické osoby“. 
K bodu 30 – navrhujeme bod 30 preformulovať takto: „V § 54 ods. 1 sa na konci pripája táto veta: „Ak nie je možné zveriť dieťa do náhradnej osobnej starostlivosti, má pestúnska starostlivosť prednosť pred ústavnou starostlivosťou.“. 
K bodu 32 – navrhujeme v druhej vete slová „3 a 6“ a „4 a 7“ nahradiť slovami „3 až 6“ a „4 až 7“. 
K bodu 34 – navrhujeme slová „odsek 6“ nahradiť slovami „odsek 5“ vzhľadom na zmeny v bodoch 32 a 33. 
K bodu 35 – navrhujeme slová „odsek 7“ nahradiť slovami „odsek 6“; § 54 má po zmenách v bodoch 32 a 33 iba 6 odsekov. 
K bodu 39 – navrhujeme v písmene a) vypustiť na konci slovo „alebo“; legislatívno-technická pripomienka. 
 	O 	ČA 	K 2. Časti pripomienky N - zvolená legislatívna technika umožňuje zvýrazniť navrhované zmeny 
K 3. Časti pripomienky N - zvolená legislatívna technika umožňuje zvýrazniť navrhované zmeny 
K 4.časti pripomienky N – je potrebné zdôrazniť , že diskvalifikácia existuje len v čase trvajúceho odňatia. Dané zvýraznenie je pre predkladateľa aj vzhľadom na závažnosť navrhovanej zmeny veľmi dôležitá. 
K piatej časti pripomienky N – Dané zvýraznenie rozhodujúcej okolnosti je pre predkladateľa aj vzhľadom na závažnosť navrhovanej zmeny veľmi dôležité. 
K 6. a 7. časti pripomienky N – návrh akcptuje rozdielné postavenie povinných osôb 
K 12 časti pripomienky N – z dôvodu prepracovania celého novelizačného bodu 
 	
MV SR 	K čl. II 
K bodu 2 – v odseku 5 navrhujeme slová „aj tým, že“ nahradiť slovami „vtedy, ak“ a za slovo „nachádzajúca“ vložiť zámeno „sa“. 
K bodu 4 – navrhujeme na začiatku vypustiť predložku „V“. 
K bodom 7 a 9 – navrhujeme zmenu urobiť v jednom novelizačnom bode. 
 	O 	ČA 	K 5. časti pripomienky N – nie je možné novelizovať v jednom novelizačnom bode dve ustanovenia odlišných §-fov, ktoré za sebou nenasledujú.  	
MV SR 	K čl. III 
Navrhujeme nad slová „osobitného predpisu“ vložiť príslušný odkaz. 
 	O 	N 	pripomienka je nadbytočná pre vypustenie čl. III 	
MV SR 	K čl. IV 
K bodu 2 poznámke pod čiarou – upozorňujeme, že čl. 5 zákona 36/2005 Z. z. sa dopĺňa toto novelou, preto nemohol byť zatiaľ novelizovaný. 
K bodu 8 poznámke pod čiarou – upozorňujeme, že odsek 4 sa do § 37 dopĺňa touto novelou, preto nemohol byť zatiaľ novelizovaný. 
K bodu 14 – navrhujeme uviesť úplné znenie § 21. 
K bodu 22 – navrhujeme z hľadiska systematiky zákona vložiť nový paragraf za § 43. 
K bodu 34 – upozorňujeme predkladateľa, že navrhovanou zmenou zahrnul do predvetia odseku 2 aj písmeno k), ktoré tam doteraz nebolo. 
K bodu 38 § 93c ods. 1 – navrhujeme za slovo „vysvetlí“ vložiť slovo „mu“. 
K bodu 38 poznámke pod čiarou k odkazu 74d – odkaz na neexistujúci § 78i Občianskeho súdneho poriadku je potrebné nahradiť správnym odkazom. 
K bodu 42 – navrhujeme v § 100l ods. 1 slovo „júla“ nahradiť slovom „júna“. 
 	O 	ČA 	K bodu 2 a 8 – A 
K bodu 14 – N - Zvolená technika umožňuje zdôrazniť navrhované zmeny 
K bodu 22 – N vecne navrhovaná úprava §44a obsahuje aj náhradnú osobnú starostlivosť a poručníctvo v prípade osobnej starostlivosti, ktoré nepatria do komplexu sprostredkovania náhradnej rodinnej starostlivosti a preto je vhodnejšie zaradenia na koniec celej časti sprostredkovania 
K bodu 34 – súčasná právna úprava chybne neobsahuje aj písm k), ktoré bolo doložené predchádzajúcou novelou zákona. 
K bodu 38 – A 
K bodu 42 – N – nakoľko sa zabezpečenie priorít na daný rok rieši v predchádzajúcom roku (návrh, plánovanie,shválenie)je potrebné aby priority, ktoré boli schválené na príslušný rok v predchádzajúcom roku mohli byť ukončené podľa predpisov účinných v čase ich schvaľovania 
 	
MV SR 	K čl. V 
K bodu 5 – navrhujeme vypustiť slovo „príslušnému“ a v poznámke pod čiarou uviesť „v znení neskorších predpisov“. 
 	O 	A 	 	
MV SR 	K osobitnej časti dôvodovej správy  
V bode 9 navrhujeme slová „doplnenie § 39 ods. 1“ nahradiť slovami „doplnenie § 36 ods. 1“. 
 	O 	A 	 	
MV SR 	K čl. I bodu 4  
Poslednú vetu v § 14a ods. 2 „Generálny prokurátor Slovenskej republiky môže podať návrh do troch rokov od uzavretia manželstva.“ žiadame vypustiť alebo nahradiť dlhšou lehotou. 
Odôvodnenie: 
Z § 7 ods. 2 písm. a) zákona NR SR č. 40/1993 Z. z. o štátnom občianstve Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov vyplýva, že štátne občianstvo SR možno udeliť cudzincovi – žiadateľovi na základe tejto výnimky vtedy, „ak uzavrel manželstvo so štátnym občanom Slovenskej republiky, toto manželstvo trvá a žije v tomto manželstve v spoločnej domácnosti na území Slovenskej republiky najmenej počas piatich rokov bezprostredne predchádzajúcich podaniu žiadosti o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky“. Z citovaného ustanovenia je zrejmé, že na účely udelenia štátneho občianstva SR sa bude „účelovosť“ manželstva posudzovať najskôr až po piatich rokoch trvania takéhoto manželstva, a to vtedy, ak žiadateľ podá žiadosť o udelenie štátneho občianstva SR, a preto uvedená objektívna lehota v navrhovanom § 14a ods. 2 by spôsobila nevykonateľnosť § 14a ods. 1 návrhu. Podľa nášho názoru nie je potrebné ustanovovať žiadnu objektívnu lehotu alebo ustanoviť dlhšiu lehotu tak, aby korešpondovala s lehotami na rozhodovanie o udelení štátneho občianstva (§ 8a ods. 7 zákona NR SR č. 40/1993 Z. z.). 
 	O 	N 	pripomienka je neaktuálna pre vypustenie novelizačného bodu.  	
MV SR 	K čl. II druhému bodu § 179b ods. 7 a čl. III bodu 38 § 93g ods. 4 
V čl. II druhom bode § 179b ods. 7 žiadame za slovo „Povolenie“ vložiť slová „vstúpiť do obydlia“ tak, aby v aplikačnej praxi nedochádzalo k nejasnostiam a nejednotnosti pri výklade. Povolenie súdu sa má vzťahovať na Policajný zbor len v časti vstupu do obydlia, nie aj v časti zabezpečenia otvorenia obydlia, pretože Policajný zbor nezabezpečuje otvorenie obydlia. 
Z rovnakých dôvodov žiadame aj v čl. IV bode 38 § 93g ods. 4 prvej vete vypustiť slová „v súčinnosti s policajtom“. 
 	O 	A 	 	
MV SR 	K čl. III a čl. IV bodu 38 § 93g  
Navrhovanú novelu zákona NR SR č. 171/1993 Z. z. o Policajnom zbore v znení neskorších predpisov (čl. III) žiadame vypustiť. S takýmto rozšírením § 73 zákona NR SR č. 171/1993 Z. z. nesúhlasíme a považujeme ho za nadbytočné. Policajný zbor poskytuje ochranu alebo súčinnosť iným orgánom aj podľa osobitných predpisoch bez toho, aby to bolo výslovne upravené v § 73 (napr. § 22a ods. 11 zákona č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže). 
Namiesto toho preto navrhujeme do § 93g vložiť nový odsek, ktorý bude znieť: 
„(x) Útvar Policajného zboru poskytuje ochranu zamestnancom orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately a prizvaným osobám pri výkone povolenia súdu na výkon oprávnenia vo veci starostlivosti o maloletých*) na základe písomnej žiadosti orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately.“. 
Poznámka pod čiarou k odkazu * znie: 
„*) § 179b Občianskeho súdneho poriadku v znení zákona č. .../2015 Z. z.“. 
V nadväznosti na to je potrebné vypustiť druhú vetu z § 93g ods. 2. 
 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I bod 3  
V Čl. 5 v písmene b) navrhujeme slová "ako aj" nahradiť slovom "a". 
Odôvodnenie: Oba uvedené druhy "bezpečia" majú rovnocenný význam, ktorý sa v právnych predpisoch bežne uvádza spojkou "a". 
 	O 	N 	Bol využitý štýl a jazyk zodpovedajúci povahe článku  	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I bod 4  

Navrhujeme druhú vetu, ktorá má byť pripojená na konci § 35, vypustiť. 
Odôvodnenie: 
Dikcia navrhovanej vety sama pripúšťa sudcovskú úvahu o tom, že odsťahovanie do okresu susediaceho s Bratislavou alebo Košicami nebude brané ako podstatné sťaženie styku. Preto nech je ponechané na okolnostiach konkrétneho prípadu, či odsťahovanie spĺňa kritériá skutkovej podstaty podľa prvej pripojenej vety. 
Poznámka: 
Predpokladáme, že uvádzanie Bratislavy a Košíc v druhej vete súvisí s dopravnou dostupnosťou mestských okresov. Avšak v spojení s pojmom "bydliska dieťaťa" stráca zmysel, pretože ignoruje fungovanie prímestskej dopravy v rámci iných susediacich okresov. Preto, ak má byť ustanovenie premietnutím kazuistiky, navrhujeme namiesto kritéria územia, použiť práve kritérium dopravnej dostupnosti. 
 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I bod 8 
Navrhujeme formulovať novelizačný bod nasledovne: 
„8. V § 35 sa slovo „vysťahovaní“ nahrádza slovom „odsťahovaní“, za slovom "starostlivosti" sa vkladajú slová "alebo inej odbornej starostlivosti" a na konci sa pripája táto veta: „Podstatnou vecou súvisiacou s výkonom rodičovských práv a povinností je aj 
a) odsťahovanie sa maloletého dieťaťa z okresu, v ktorom má maloleté dieťa bydlisko do iného okresu v Slovenskej republike, ak toto odsťahovanie podstatne sťaží rodičovi styk s maloletým dieťaťom, 
b) prijatie maloletého dieťaťa do školy a prijatie maloletého dieťaťa do školského zariadenia podľa osobitného predpisu“. 
Odôvodnenie: 
Uvedené znenie vyplýva z požiadaviek praxe. Stáva sa, že rodičia sa nevedia dohodnúť vo veci, ktorú školu má dieťa navštevovať, resp. ktoré školské zariadenie (napr. centrum špeciálnopedagogického poradenstva) má navštevovať a či a aké intervencie v ňom mu majú byť poskytované. Zastávame názor, že podstatnou vecou súvisiacou s výkonom rodičovských práv a povinností je aj prijatie maloletého dieťaťa do školy a prijatie maloletého dieťaťa do školského zariadenia a preto, ak v týchto veciach nenastane medzi rodičmi zhoda, mal by rozhodnúť súd. 
 	O 	N 	Pripomienka bola vzatá späť.  	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I bod 9 
Odporúčame novelizačný bod 9 vypustiť, pretože nová tretia veta je duplicitná s ustanovením § 25 ods. 5. Súčasná textácia ustanovenia § 36 ods. 1 totiž znie: „Ustanovenia § 24, § 25 a 26 sa použijú primerane.“. 
 	O 	N 	odstraňujú sa interpretačné problémy 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I bod 11 
Odporúčame nasledovné znenie novelizačného bodu: 
„11. § 37 ods. 2 písm. d) znie: 
„d) uloží maloletému dieťaťu a jeho rodičom povinnosť podrobiť sa odbornému poradenstvu.“.“ 
Odôvodnenie: Okrem navrhovanej zmeny je podľa nášho názoru vhodné vypustiť zo znenia predmetného ustanovenia zákona o rodine aj nadbytočné uvedenie „sociálneho poradenstva“, pretože je určite podmnožinou „odborného poradenstva“. 
 	O 	N 	bola ponechaná súčasná konštrukcia, ktorá nespôsobuje aplikačné problémy 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I bod 12 
Odporúčame nasledovné znenie novelizačného bodu: 
„12. V § 37 ods. 3 sa za prvým slovom „starostlivosti“ vypúšťa slovo „rodičov“, za slovom „proti“ sa vypúšťa slovo „ich“, za slovom „vôli“ sa vkladá slovo „rodičov“ a čiarka a za slovo „dieťaťu“ sa vkladajú slová „na účely“.“ 
Odôvodnenie: Okrem navrhovanej zmeny je podľa nášho názoru vhodné zmeniť z dôvodu lepšej zrozumiteľnosti slovosled predvetia. 
 	O 	N 	Akceptovanie by mohlo zmeniť podstatu predvetia  	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I bod 13  
V navrhovanom znení ustanovenia § 37 ods. 3 písm. c) navrhujeme slovo "závislých" nahradiť slovami "závislé deti". 
Odôvodnenie: 
V záujme rešpektovania špecifických požiadaviek na zdravie, výchovu a všestranný vývin by malo ísť o zariadenia špecializované práve na túto vekovú skupinu. 
 	O 	N 	V záujme predchádzania interpretačným problémom nie je možné toto zúženie, nakoľko nie je vo všeobecnosti podmienkou aby sa RS zariadenia špecializovali na deti, podstatné je aby mali na VO akreditáciu 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I bod 14  
V navrhovanom znení § 37 ods. 5 patrí za slová "odseku 2" čiarka. Jazyková pripomienka. 
 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I bod 15 
Navrhujeme nasledovnú formuláciu novelizačného bodu: 
„V § 37 ods. 7 sa za slovo „obcou“ vkladá čiarka a slová „neštátnym subjektom“. 
Odôvodnenie: 
Novelizované znenie § 37 ods. 7 nebude zrozumiteľné, ak nebude špecifikované, o aké zariadenie ide. V tomto ohľade sa javí ako vhodné zaviesť tiež slovo „zariadenie“ ako legislatívnu skratku, pretože v § 37 sa zdanlivo prekrýva s pojmom „neštátny subjekt“. 
 	O 	ČA 	úpravou textu 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I body 27 a 29 
V bode 27 patrí na konci navrhnutej citácie zákona bodka. Na konci vety bodu 29 patrí bodka. 
 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I body 32, 34, 35 
Navrhujeme zosúladiť prečíslovanie doterajších odsekov v súlade s legislatívnymi pravidlami vlády. 
 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I bod 41  
V znení § 119b ods. 3 treba z dôvodu správnej syntaxe navrhujeme v časti vety 
- pred bodkočiarkou: vypustiť slová "a to", za slovo "vtedy" vložiť čiarku a vypustiť čiarku za slovom " povinnému", 
- za bodkočiarkou: doplniť čiarku za slovom "výživnému". 
 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. II bod 2  
V novom § 179b navrhujeme 
v odseku 1: 
- vypustiť slová "nasvedčujúce tomu" z dôvodu ich nadbytočnosti, 
- zvážiť, aby sa ustanovenie výnimočne nezačalo hypotézou ale dispozíciou vzhľadom na zložité vyjadrenie podmienky, teda z dôvodu ľahšej zrozumiteľnosti ustanovenia; 
v odseku 3: 
máme za to, že výsledkom rozhodnutia súdu je povolenie alebo zamietnutie. v oboch prípadoch je na to samozrejme rovnaká lehota. Časť prvej vety za bodkočiarkou je preto nadbytočná. Okrem toho súd nemá v danom prípade možnosť s návrhom spraviť nič iné. Pokiaľ sa má akcentovať, že návrh je možné zamietnuť, treba slovo "rozhodne" nahradiť slovom "povolí"; 
v odseku 4: 
slovo "alebo" nahradiť čiarkou, za slovom "vykonaním" doplniť čiarku a pripojiť slová "alebo tým, že fyzická osoba nachádzajúca sa v obydlí umožnila orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately riadny výkon oprávnenia preverovať bez toho, aby bolo potrebné obydlie otvoriť a vstúpiť doň." z dôvodu, že všetky možnosti zániku povolenia je možné spojiť prehľadne do jedného ustanovenia bez ujmy na účele úpravy. 
odsek 5: 
vzhľadom na pripomienku k odseku 4 vypustiť a zmeniť číslovanie nasledujúcich odsekov. 
 	O 	ČA 	Počas rozporového konania dňa 3.2.2015 boli prediskutované aj tieto témy a pripomienky boli vysvetlením vybavené. 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. IV bod 2 a k Čl. I bod 3  
Navrhujeme nasledujúcou formuláciou zjednodušiť znenie nového odseku 3: 
„(3) Voľba a uplatňovanie opatrení sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately sa považuje za rozhodovanie o veciach dieťaťa podľa osobitného predpisu. 3aa)“. 
V tejto súvislosti navrhujeme presunúť text zásady uvedenej v novom článku 5 zákona o rodine do paragrafového znenia zákona o rodine, pretože ide o normatívne stanovený postup určovania a posudzovania záujmu dieťaťa aj na účely osobitných predpisov. (napr. aj zákona č. 305/2005 z. z. v znení neskorších predpisov). 
 	O 	N 	1. Zákon č. 305/2005 Z.z. jednoznačne v § 90 ustanovuje, že na vykonávanie opatrení sa nevzťahujú všeobecné predpisy o správnom konaní s výnimkou jednoznačne v tomto ustanovení uvedených opatrení 
2. Zásadu najlepšieho záujmu dieťaťa, tak ako tvorí jednu zo 4 základných zásad Dohovoru o právach dieťaťa, je potrebné inkorporovať do právneho poriadku v podobe zásady nakoľko predstavuje základnú myšlienku určovania posudzovania záujmov maloletých detí a práve zaradenie medzi zásady rodinného práva zdôrazňuje jeho systémovú platnosť. Vzhľadom na skutočnosť, že sociálnoprávna ochrana detí a sociálna kuratela má okrem svojho zrejmého verejnoprávneho charakteru aj bezprostrednú súvislosť s rodinným právom, je vhodné, aby zásada určovania a posudzovania záujmu dieťaťa v rodinnom práve platila aj pre oblasť SPO a SK 
 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. IV bod 9  
Za druhou bodkou navrhujeme slová "a za" nahradiť slovom "Za" a odstrániť bodku za takto oddelenou druhou vetou novelizačného bodu. Ide o jazykovú pripomienku. 
 	O 	N 	Vzhľadom na podstatu novelizačného bodu bola využitá vhodnejšia legislatívna technika 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. IV body 14 a 37  

V bode 14 sa v navrhovanej druhej vete § 21 ods. 1 uvádza, že „Dieťa má právo odmietnuť vyjadriť svoj názor." 
V bode 37 sa v druhej vete nového odseku 6 v § 90 stanovuje, že "Dieťa môže právo na vyjadrenie názoru alebo právo na vypočutie podľa prvej vety nevyužiť." 
Navrhujeme zjednotiť používanie slov "odmietnuť právo" a nevyužiť právo" v oboch ustanoveniach. Nevyužitie práva je pojmovým znakom práva, preto sa prikláňame k použitiu slov "odmietnuť právo", ak je takéto odmietnutie relevantné kvalifikovať ako právny úkon. 
 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. IV bod 20 
Z dôvodu nadbytočnosti navrhujeme slovo „slovami“ nahradiť slovom „slovom“ a slovo „dva“ vypustiť. 
 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. IV bod 38 
Znenie ustanovenia § 93b ods. 1 písm. e) odporúčame preformulovať tak, aby zamestnanec orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately na účel vykonávania opatrení sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately nebol oprávnený zisťovať ohľadom dieťaťa „úroveň zabezpečenia jeho výchovy a všestranného vývinu najmä v škole, v školskom zariadení“. Uvedené je v kompetencii Štátnej školskej inšpekcie. 
 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. IV bod 38 
V novom § 93c v odseku 1 navrhujeme slová "a to" vypustiť pre nadbytočnosť. 
 	O 	N 	slová „a to“ sú použité v návrhu niekoľko krát na miestach, kde je to účelné 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. IV bod 38 
Máme za to, že dikcia "zamestnanec orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately je oprávnený vstúpiť do obydlia v sprievode príslušníka Policajného zboru" uvedená v § 93g ods. 1 znamená, že zamestnanec úradu nesmie nikdy vstúpiť na základe predmetného povolenia do obydlia bez sprievodu policajta. 
 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. IV bod 38 
V § 93g ods. 9 navrhujeme slovo "bytu" nahradiť slovom "obydlia". Oprava zrejmej nesprávnosti. 
 	O 	A 	 	
MŠVVaŠ SR 	K Čl. I 
Nad rámec predkladaného legislatívneho návrhu a v nadväznosti na komunikáciu oboch ministerstiev ohľadom problematiky odôvodnených podozrení zo zneužívania sociálnych štipendií študentmi vysokých škôl obchádzaním ustanovení Občianskeho súdneho poriadku a zákona o rodine, žiadame nasledovnú zmenu znenia § 65 ods. 3 zákona č. 36/2005 Z. z. o rodine doplnením ďalšieho novelizačného bodu za bod 35.: 
„36. V § 65 ods. 3 sa na konci pripája táto veta: „Ustanovenie § 62 ods. 3 sa použije rovnako“.“ 
Novelizačné body 36. a ž 41. sa číslujú ako body 37. až 42. 

Odôvodnenie: 
Nejednotná aplikačná prax súdov vedie k zneužívaniu sociálneho štipendia a dávok v hmotnej núdzi poskytovaných zo štátneho rozpočtu študentmi vysokých škôl z rodín, ktoré sa samé nepostarali dostatočne o svojho člena plnením vyživovacej povinnosti, hoci na to mali podmienky. Doplnenie predmetného paragrafu zabezpečí jednotný výklad pri jeho realizácii. 
Z doterajšej súdnej praxe a z prípravy nového Civilného mimosporového poriadku schváleného vládou 17. 12. 2014 (ďalej len "CMSP") je zrejmé, že na viazanosť súdu návrhom plnoletého študenta vysokej školy na úpravu sumy výživného existujú dva rozdielne výklady. 
Jeden z nich akcentuje návrhovosť a dispozitívnosť konania a umožňuje schváliť pred súdom zmier, resp, rozhodnúť o ďalšom poskytovaní výživného pod hranicu určenú v súčasne platnom § 62 ods. 3 zákona o rodine napriek tomu, že toto ustanovenie sa explicitne nevzťahuje len na nezaopatrené plnoleté deti, ale na všetky deti považované za nezaopatrené podľa osobitného zákona o prídavku na dieťa. 
Druhý výklad sa opiera o nasledovné: V súlade so zásadou materiálnej pravdy a vyhľadávacou zásadou uplatňovanou v nesporových konaniach, má súd aj vlastnou aktivitou, nielen akceptáciou zhodných tvrdení strán dospieť k objektívnej pravde, v danej veci skúmaniu majetkových pomerov oboch rodičov, aby sa mohli naplniť ustanovenia zákona o rodine upravujúce výživné. 
Druhý výklad je plne s hmotnoprávnou úpravou, teda v súlade so záujmom štátu na starostlivosti o dieťa a jeho potreby, ak si ich nevie samo plne zabezpečiť. Bez ohľadu na návrhovosť konania o určenie výživného pre plnoletú osobu, a možné dohody detí s rodičmi, ktoré obchádzajú zákon, musia mať pri určovaní výživného súdom prednosť nasledovné zásady: 
1. povinnosť vzájomnej pomoci medzi členmi rodiny predchádzajúca pomoc štátu (článok 4 zákona o rodine) a právo dieťaťa podieľať sa na životnej úrovni svojich rodičov (§ 62 ods. 2 zákona o rodine); 
2. minimálna garancia výživného pre všetkých, ktorá je zárukou aj v prípade nepredvídaných okolností (zákon o rodine garantuje výšku výživného v minimálnej hranici); 
Uvedené hmotnoprávne zásady korešpondujú zo zaradením tohto typu konania medzi mimosporové konania v návrhu CMSP, kde je zachovaná zásada materiálnej pravdy a vyhľadávacia zásada. 
Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu SR dosiahlo čiastočný ústupok vo výklade ustanovení návrhu CMSP zapracovaním tézy o povinnosti súdu skúmať pomery povinného pri určovaní jeho vyživovacej povinnosti do dôvodovej správy a prísľub podpory a spolupráce pri možnej zmene právnych predpisov týkajúcich sa sociálnej podpory študentov, problematiku však považuje za naďalej otvorenú a túto pripomienku za zásadnú. 
 	Z 	N 	Počas rozporového konania dňa 17.2.2015 bol rozpor odstránený ustúpením od pripomienky.  	
MK SR 	Čl. I bod 3 
V uvádzacej vete tohto novelizačného bodu odporúčame vložiť pred číslo 4 skratku "čl." a za číslo 4 slovo "sa".  	O 	A 	 	
MK SR 	Čl. I bod 8  
V predposlednom riadku odporúčame vložiť čiarku pred slovo "pričom".  	O 	A 	 	
MK SR 	Čl. I body 16 a 18  
Na konci vety (pred úvodzovkami) odporúčame vložiť bodku. Táto pripomienka platí aj pre bod 18.  	O 	A 	 	
MK SR 	Čl. I body 22 a 26  
Pred slová "a to" odporúčame vložiť čiarku. Táto pripomienka platí aj pre bod 26. 	O 	A 	 	
MK SR 	Čl. I body 27 a 29  
Na konci oboch citácií odporúčame vložiť bodku. Táto pripomienka platí aj pre bod 29.  	O 	A 	 	
MK SR 	Čl. I body 30 a 31 
Body 30 a 31 odporúčame zlúčiť do jedného novelizačného bodu s touto uvádzacou vetou: "V § 54 odseky 1 a 2 znejú:". V odseku 2 písm. a) odporúčame za slová "osobitného predpisu" vložiť odkaz na tento osobitný predpis.  	O 	N 	Bola využitá legislatívna technika, ktorá umožňuje zdôrazniť navrhované zmeny a zároveň je zákon o rodine zákon kódexového typu a pokiaľ to nie je nevyhnutné, nemali by sa v ňom vyskytovať konkrétne odkazy.  	
MK SR 	Čl. I body 34 a 35 
Odporúčame upraviť čísla odsekov. V bode 34 uvádzacej vete má byť uvedený odsek 5 a v bode 35 odsek 6. Vyplýva to z bodu 33. Odporúčame tiež zvážiť nahradenie bodov 31 až 35 jedným bodom 31, v ktorom sa upraví nové znenie § 54 z dôvodu, že platné znenie tohto § má šesť odsekov a po navrhovaných zmenách bude mať päť odsekov a z pôvodného znenia ostane len jeden odsek, a to odsek 3 prečíslovaný na odsek. 4. 	O 	A 	 	
MK SR 	Čl. I bod 36 
Slovo "odsek" odporúčame nahradiť slovom "ods." a slovo "povinný" slovom "osoba".  	O 	ČA 	slovo povinný je v tejto súvislosti v zákone o rodine už použitý (napr. § 75) 	
MK SR 	Čl. I bod 38 
Čiarku na konci odporúčame vypustiť.  	O 	A 	 	
MK SR 	Čl. I bod 41  
1. V odseku 1 odporúčame nahradiť slová "do 30. júna 2015" slovami "od 1. júla 2015". 

2. V odseku 2 odporúčame vložiť čiarku pred slová "o ktorých". 

3. V odseku 3 odporúčame v prvom riadku slovo ,,povinným" nahradiť slovom ,,povinných", presunúť slovo "poskytovať" (druhý riadok) za slovo "povinných" (prvý riadok), vložiť čiarku pred slovo "platia" (tretí riadok), pred slová "a to" (štvrtý riadok), pred slovo "ak" (štvrtý riadok) a pred slovo "ktoré" (ôsmy riadok), a vypustiť čiarku za slovom "povinnému" (šiesty riadok) a za slovom "povinnému" (predposledný riadok). 

4. V odseku 4 odporúčame vložiť čiarku pred slovo "zmeniť" (druhý riadok), pred slová "na povinnosť" (predposledný riadok) a pred slová "a to" (posledný riadok"). 

5. V odseku 5 odporúčame vložiť za slová "podľa § 103" slová "ods. 2". 	O 	A 	 	
MK SR 	K čl. II k úvodnej vete 
Upozorňujeme, že Občiansky súdny poriadok bol novelizovaný aj zákonom č. 353/2014 Z. z. a odporúčame ho preto doplniť do úvodnej vety. 

Odôvodnenie: 
Bod 27 Prílohy č. 5 k Legislatívnym pravidlám vlády Slovenskej republiky. 	O 	A 	 	
MK SR 	K čl. II bod 1 
V texte navrhovanej poznámky pod čiarou k odkazu 21a odporúčame pred slovo ,,právomoci" vložiť slovo ,,súdnej". 

Odôvodnenie: 
Úprava názvu právneho predpisu. 	O 	A 	 	
MK SR 	K čl. II bod 4 
Odporúčame vypustiť slovo ,,V". 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 	O 	A 	 	
MK SR 	K čl. II bod 6 
Úvodnú vetu tohto bodu odporúčame upraviť na nasledovné znenie: ,,V § 243f sa odsek 2 dopĺňa písmenom d), ktoré znie:". 

Odôvodnenie: 
Bod 30 Prílohy č. 5 k Legislatívnym pravidlám vlády Slovenskej republiky. 	O 	A 	 	
MK SR 	K čl. IV bod 2 
V texte navrhovanej poznámky pod čiarou k odkazu 3aa odporúčame slová ,,zákona č. 125/2013 Z. z." nahradiť slovami ,,zákona č. .../2015 Z. z.". 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 	O 	A 	 	
MK SR 	K čl. IV body 8 a 9 
V texte navrhovaných poznámok pod čiarou k odkazom 9c a 9d odporúčame slová ,,zákona č. 125/2013 Z. z." nahradiť slovami ,,zákona č. .../2015 Z. z.". 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 	O 	A 	 	
MK SR 	K čl. V bod 5 
V texte navrhovanej poznámky pod čiarou k odkazu 8 odporúčame slová ,,zákona č. 125/2013 Z. z." nahradiť slovami ,,zákona č. .../2015 Z. z.". 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 	O 	A 	 	
MK SR 	K čl. IV bod 14 
Odporúčame buď uviesť nové znenie § 21 s dvomi odsekmi alebo doplniť za prvú vetu novú druhú vetu až štvrtú vetu. 

Odôvodnenie: 
Legislatívno-technická pripomienka. 	O 	N 	Zvolená technika umožňuje zdôrazniť navrhované zmeny 	
SRS 	Návrh zákona Čl. II 1. 
Čl. II 1. Zmeniť na: Za § 178 sa vkladajú § 178a až § 178k, ktoré vrátane nadpisu znejú: 

Doplniť § 178k 

Dohovor o styku s deťmi 
Štrasburg, 15.5.2003 
Preambula 
Členské štáty Rady Európy a ostatné signatárske štáty, 
S prihliadnutím k Európskemu dohovoru o uznávaní a výkone rozhodnutí o výchove detí a obnove starostlivosti o deti z 20. mája 1980 (ETS č. 105); 
S prihliadnutím k Haagskemu dohovoru z 25. októbra 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí a Haagskemu dohovoru z 19. októbra 1996 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone a spolupráci vo veciach rodičovskej zodpovednosti a opatrení na ochranu detí; 
S prihliadnutím k Nariadeniu Rady (ES) č. 1347/2000 z 29. mája 2000 o jurisdikcii a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovskej zodpovednosti oboch manželov za deti; 
Uznávajúc, že v súlade s rôznymi medzinárodnými právnymi nástrojmi Rady Európy a s článkom 3 Dohovoru Spojených národov o právach dieťaťa z 20. novembra 1989 sú primárne najlepšie záujmy dieťaťa; 
Uvedomujúc si potrebu ďalších noriem na zabezpečenie styku medzi deťmi a ich rodičmi a ďalšími osobami, ktoré majú rodinné putá s deťmi tak, ako ich chráni článok 8 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd z 4. novembra 1950 (ETS č. 05); 
S prihliadnutím k článku 9 Dohovoru Spojených národov o právach dieťaťa, ktorý stanovuje právo dieťaťa, ktoré je oddelené od jedného alebo oboch rodičov, na zachovanie pravidelných osobných vzťahov a priameho styku s oboma rodičmi, okrem situácií, keď je to v rozpore s najlepšími záujmami dieťaťa; 
S prihliadnutím k odseku 2 článku 10 Dohovoru Spojených národov o právach dieťaťa, ktorý stanovuje právo dieťaťa, ktorého rodičia žijú v rôznych štátoch, na zachovanie pravidelných osobných vzťahov a priamych stykov s obidvoma rodičmi, okrem výnimočných okolností; 
Vedomé si želania uznávať za nositeľa práv nielen rodičov, ale aj deti; 
Súhlasiac následne nahradiť pojem „prístup k deťom“ pojmom „styk s deťmi“; 
S prihliadnutím k Európskemu dohovoru o výkone práv detí (ETS č. 160) a priania presadzovať opatrenia na pomoc deťom vo veciach styku s rodičmi a inými osobami, ktoré majú rodinné vzťahy s deťmi; 
Súhlasiac s potrebou kontaktu detí nielen s rodičmi, ale i s určitými inými osobami, ktoré majú rodinné putá s deťmi, a dôležitosti toho, aby rodičia a tieto ďalšie osoby udržiavali kontakt s deťmi v súlade s najlepšími záujmami dieťaťa; 
S vedomím potreby presadzovať na úrovni štátov prijímanie spoločných zásad pre styk s deťmi, a najmä s cieľom uľahčiť aplikáciu medzinárodných právnych nástrojov v tejto oblasti; 
Uvedomujúc si, že zavedené mechanizmy pre zabezpečenie výkonu cudzích rozhodnutí vo veciach styku s deťmi budú pravdepodobne poskytovať uspokojivé výsledky, ak zásady, na základe ktorých sa tieto rozhodnutia vydávajú, budú podobné ako princípy platné v štáte, ktorý vykonáva takéto cudzie rozhodnutia; 
Uznávajúc potrebu, že v situáciách, keď deti a rodičia a ďalšie osoby, ktoré majú rodinné putá s deťmi žijú v rôznych štátoch, je potrebné povzbudzovať súdne orgány k tomu, aby častejšie uplatňovali cezhraničný styk a tak zvyšovali dôveru všetkých dotknutých osôb k tomu, že deti budú po ukončení návštevy vrátené; 
Uvedomujúc si, že zavedenie účinných ochranných nástrojov a dodatočných záruk s veľkou pravdepodobnosťou zabezpečí vrátenie detí najmä po skončení cezhraničného styku; 
Uvedomujúc si, že dodatočný medzinárodný nástroj je nevyhnutný na zabezpečenie riešenia vzťahujúce sa najmä k cezhraničnému styku s deťmi; 
Želajúc si zaviesť spoluprácu medzi všetkými ústrednými orgánmi a inými orgánmi s cieľom presadzovať a zlepšovať styk medzi deťmi a ich rodičmi a ďalšími osobami, ktoré majú rodinné putá s týmito deťmi, zvlášť potom presadzovať súdnu spoluprácu v prípadoch cezhraničného styku; 
dohodli sa takto: 
Kapitola I 
Predmet dohovoru a definície 
Článok 1 
Predmet dohovoru 
Predmetom tohto dohovoru je: 
a) stanoviť všeobecné zásady pre vydávanie rozhodnutí o styku; 
b) stanoviť vhodné ochranné nástroje a záruky na zabezpečenie riadneho uplatňovania styku a okamžitého vrátenia detí po uplynutí doby styku; 
c) zaviesť spoluprácu medzi ústrednými orgánmi, justičnými orgánmi a inými orgánmi s cieľom propagovať a zlepšovať styk medzi deťmi a ich rodičmi, a ďalšími, ktoré majú rodinné putá s deťmi. 
Článok 2 
Definície 
Pre účely tohto dohovoru: 
a) „styk“ znamená: 
i. pobyt dieťaťa, ktoré po obmedzenú dobu zostane alebo sa stretne s nejakou osobou uvedenou v článkoch 4 až 5, s ktorou zvyčajne nežije; 
ii. akákoľvek forma komunikácie medzi dieťaťom a touto osobou; 
iii. poskytnutie informácií tejto osobe o dieťati alebo dieťaťu o tejto osobe. 
b) „rozhodnutie o styku“ znamená rozhodnutie súdneho orgánu ohľadom styku vrátane dohody upravujúcej styk, ktorú potvrdil príslušný súdny orgán alebo ktorá bola formálne vypracovaná alebo zaregistrovaná ako originálna listina a je teda vykonateľná; 
c) „dieťa“ znamená osobu do 18 rokov veku, s ohľadom na ktorú možno vydať alebo vykonať rozhodnutie o styku v zmluvnom štáte; 
d) „rodinné putá“ znamená úzky vzťah ako vzťah medzi dieťaťom a jeho prarodičmi alebo súrodencami založený na práve alebo na faktických rodinných vzťahoch; 
e) „súdny orgán“ znamená súdny alebo správny orgán majúci rovnaké právomoci. 
Kapitola II 
Všeobecné zásady pre vydávanie rozhodnutí o styku 
Článok 3 
Aplikácia zásad 
Zmluvné štáty prijmú také legislatívne a iné opatrenia, ktoré môžu byť prípadne potrebné na zabezpečenie toho, aby súdne orgány pri prijímaní, pozmeňovaní, pozastavení výkonu alebo zrušení rozhodnutia o styku uplatňovali zásady obsiahnuté v tejto kapitole. 
Článok 4 
Styk medzi dieťaťom a jeho rodičmi 
1. Dieťa a jeho rodičia majú právo nadviazať a udržiavať vzájomný pravidelný styk. 
2. Tento styk možno obmedziť alebo vylúčiť len tam, kde to je nevyhnutné v najlepšom záujme dieťaťa. 
3. V prípade, že nie je v najlepšom záujme dieťaťa udržiavať styk s jedným z rodičov bez dohľadu, je potrebné zvážiť možnosť osobného kontaktu s dohľadom alebo iné formy styku s týmto rodičom. 
Článok 5 
Styk medzi dieťaťom a inými osobami ako jeho rodičmi 
1. Ak to je v najlepšom záujme dieťaťa, možno rozhodnúť o styku medzi dieťaťom a osobami inými než jeho rodičmi, ktoré majú s dieťaťom rodinné putá. 
2. Zmluvné štáty môžu podľa svojej úvahy toto ustanovenie rozšíriť aj na osoby iné ako osoby uvedené v odseku 1 a ak tak urobia, potom tieto štáty môžu rozhodnúť, ktoré aspekty styku podľa definície v článku 2 písmeno a) budú aplikovať. 
Článok 6 
Právo dieťaťa na informáciu, konzultáciu a vyjadrenie vlastného názoru 
1. Dieťa, ktoré má podľa vnútroštátnych právnych predpisov dostatočnú schopnosť chápania, a ak toto nie je zjavne v rozpore s jeho najlepšími záujmami, má právo: 
- dostávať všetky relevantné informácie; 
- byť konzultované; 
- vyjadrovať vlastný názor. 
2. Týmto názorom a preukázaným prianiam a pocitom dieťaťa sa prikladá náležitá váha. 
Článok 7 
Riešenie sporov ohľadom styku 
Pri riešení sporov ohľadom styku súdne orgány prijmú všetky primerané opatrenia: 
a) na zabezpečenie toho, aby obaja rodičia boli informovaní o dôležitosti, ktorú pre dieťa a tiež pre nich má zavedenie a udržiavanie pravidelného kontaktu s dieťaťom; 
b) k tomu, aby rodičia a ďalšie osoby, ktoré majú rodinné putá s dieťaťom boli motivovaní k uzavretiu zmierovacej dohody upravujúcej styk s dieťaťom, a najmä aby sa k tomuto použila rodinná mediácia a ďalšie spôsoby riešenia sporov; 
c) k tomu, aby si pred vydaním rozhodnutia, zabezpečili dostatok informácií, a to predovšetkým od osôb s rodičovskou zodpovednosťou, a tak rozhodli v najlepšom záujme dieťaťa, a prípadne si vyžiadali ďalšie informácie od iných príslušných orgánov alebo osôb. 
Článok 8 
Dohody upravujúce styk s dieťaťom 
1. Zmluvné štáty sú povinné primeranými prostriedkami povzbudzovať rodičov a ďalšie osoby, ktoré majú rodinné putá s dieťaťom k tomu, aby pri uzatváraní alebo pozmeňovaní dohôd upravujúcich styk s dieťaťom dodržiavali zásady stanovené v článkoch 4 až 7. Uprednostňujú sa dohody v písomnej podobe. 
2. Súdne orgány sú povinné na návrh tieto dohody upravujúce styk s dieťaťom potvrdiť, ak vnútroštátne právne predpisy nestanovujú inak a ak dohoda nie je v rozpore s najlepšími záujmami dieťaťa. 
Článok 9 
Výkon rozhodnutia o styku s dieťaťom 
Zmluvné štáty prijmú všetky primerané opatrenia na zabezpečenie vykonateľnosti rozhodnutia o styku s dieťaťom. 
Článok 10 
Ochranné nástroje a záruky v oblasti styku s dieťaťom 
1. Zmluvné štáty sú povinné zaviesť a presadzovať používanie ochranných nástrojov a záruk. Sú povinné prostredníctvom ústredných orgánov generálnemu tajomníkovi Rady Európy do troch mesiacov po dátume nadobudnutia účinnosti tohto dohovoru pre tento zmluvný štát oznámiť aspoň tri kategórie ochranných nástrojov a záruk zakotvených vo vnútroštátnych právnych predpisoch okrem ochranných nástrojov a záruk uvedených v odseku 3 článku 4 a pod písmenom b) odseku 1 článku 14 Dohovoru. Zmeny týchto ochranných nástrojov a záruk je potrebné oznámiť čo najskôr. 
2. Ak si to vyžiadajú okolnosti danej veci, súdne orgány môžu kedykoľvek rozhodnúť o styku s dieťaťom pri aplikácii akýchkoľvek ochranných nástrojov a záruk, a to ako pre účely zabezpečenia vykonateľnosti príslušného rozhodnutia, tak pre to, aby dieťa bolo po ukončení styku vrátené do miesta bydliska alebo, aby nebolo neprimerane premiestnené. 
a) Ochranné nástroje a záruky na zabezpečenie riadneho výkonu rozhodnutia môžu predovšetkým zahŕňať: 
- dohľad nad stykom; 
- povinnosť osoby uhradiť náklady spojené s cestou a ubytovaním dieťaťa a prípadne osoby sprevádzajúce dieťa; 
- zloženie kaucie osobou, s ktorou dieťa obyčajne býva, na zabezpečenie toho, aby sa osobe usilujúcej o styk s dieťaťom v tomto styku nebránilo; 
- pokutu, ktorú možno uložiť osobe, s ktorou dieťa obvykle býva, ak táto osoba odmieta plniť rozhodnutia upravujúce styk s dieťaťom. 
b) Ochranné nástroje a záruky na zabezpečenie vrátenia dieťaťa alebo k prevencii neprimeraného premiestnenia dieťaťa môžu predovšetkým zahŕňať: 
- odovzdanie cestovného dokladu alebo preukazu totožnosti, prípadne predloženie dokladu o tom, že osoba usilujúca sa o styk informovala príslušný konzulárny úrad o tomto odovzdaní počas priebehu styku; 
- finančné záruky; 
- obmedzenie nakladania s majetkom; 
- záväzky alebo vyhlásenia urobené pred súdom; 
- povinnosť osoby, ktorá uplatňuje právo styku s dieťaťom, sa pravidelne s dieťaťom dostavovať k príslušnému orgánu ako je orgán starostlivosti o mládež alebo policajné stanice v mieste, kde sa má právo styku vykonať; 
- povinnosť osoby usilujúcej sa o styk predložiť doklad vydaný štátom, kde sa má právo styku s dieťaťom vykonať, potvrdzujúce uznanie rozhodnutia a vyhlásenie vykonateľnosti rozhodnutia o výchove a styku, a to buď pred vydaním rozhodnutia o styku alebo pred začiatkom styku; 
- stanovenie podmienok súvisiacich s miestom, kde sa má právo styku vykonať, a prípadne povinnosť zaregistrovať zákaz toho, aby dieťa opustilo územie štátu, kde sa vykonáva právo styku, do národného alebo hraničného informačného systému. 
3. Všetky tieto ochranné nástroje a záruky sa vyhotovia v písomnej forme alebo sa zdokumentujú v písomnej podobe a budú súčasťou rozhodnutia o styku alebo potvrdenej dohody. 
4. Ak tieto ochranné nástroje alebo záruky majú byť vykonávané v inom zmluvnom štáte, príslušný súdny orgán pokiaľ je to možné v rozhodnutí stanoví takéto ochranné nástroje alebo záruky, ktoré je možné na území druhého zmluvného štátu realizovať. 
Kapitola III 
Opatrenia na presadzovanie a zlepšovanie cezhraničného styku 
Článok 11 
Ústredné orgány 
1. Zmluvné štáty určia ústredný orgán, ktorý bude plniť funkcie ustanovené týmto dohovorom v prípadoch cezhraničného styku. 
2. Federálne štáty, ktoré majú viac ako jeden právny poriadok, alebo štáty s autonómnymi územnými celkami môžu určiť viac ako jeden ústredný orgán a vymedziť územný alebo osobný rozsah ich funkcií. Ak štát určil viac než jeden ústredný orgán, tento štát označí jeden z týchto ústredných orgánov, ktorému sa môžu zasielať oznámenia na odovzdanie príslušnému ústrednému orgánu v rámci daného štátu. 
3. Generálny tajomník Rady Európy musí byť informovaný o určení podľa tohto článku. 
Článok 12 
Povinnosti ústredných orgánov 
Ústredné orgány zmluvných štátov sú povinné: 
a) medzi sebou spolupracovať a podporovať spoluprácu medzi príslušnými orgánmi vrátane justičných orgánov svojich krajín na dosiahnutie účelu tohto dohovoru. Sú povinné konať s náležitým urýchlením; 
b) v snahe uľahčiť aplikáciu tohto dohovoru si vzájomne poskytovať informácie týkajúce sa príslušných právnych predpisov upravujúcich rodičovskú zodpovednosť vrátane styku a ďalšie podrobnejšie informácie o ochranných nástrojoch a zárukách okrem tých, ktoré sú už uvedené v odseku 1 článku 10, a o dostupných službách (vrátane právnych služieb hradených štátom či inak), ako aj informácie o zmenách týchto právnych predpisov a služieb; 
c) prijať všetky primerané kroky na zistenie miesta pobytu dieťaťa; 
d) zabezpečiť zasielanie žiadostí príslušných orgánov o informácie ohľadom právneho a skutkového stavu v prebiehajúcich konaniach; 
e) vzájomne sa priebežne informovať o prípadných problémoch, ktoré by mohli vzniknúť pri aplikácii tohto dohovoru, a pokiaľ možno odstrániť prekážky jeho aplikácie. 
Článok 13 
Medzinárodná spolupráca 
1. Súdne orgány, ústredné orgány, sociálne a iné dotknuté úrady zmluvných štátov sú povinné v rámci svojich kompetencií spolupracovať pokiaľ ide o konanie týkajúce sa cezhraničného styku. 
2. Ústredné orgány sú povinné najmä pomáhať súdnym orgánom zmluvných štátov pri vzájomnej komunikácii a získavaní takýchto informácií a pomoci, ktoré môžu byť pre nich potrebné na plnenie predmetu tohto dohovoru. 
3. V cezhraničných prípadoch tieto ústredné orgány pomáhajú deťom, rodičom a ďalším osobám, ktoré majú rodinné putá s dieťaťom, a to predovšetkým pri iniciovaní konania v rámci cezhraničného styku. 
Článok 14 
Uznávanie a výkon rozhodnutia o cezhraničnom styku 
1. Zmluvné štáty sú povinné, kde je to možné v súlade s príslušnými medzinárodnými nástrojmi, zaviesť: 
a) systém uznávania a výkonu rozhodnutí vydaných v iných zmluvných štátoch, ktorými sa upravuje styk a práva výchovy detí; 
b) konanie, v ktorom by rozhodnutie o styku a práve výchovy vydané v iných zmluvných štátoch mohlo byť uznané a vyhlásené za vykonateľné pred výkonom práva styku v dotknutom štáte. 
2. Ak nejaký zmluvný štát podmieni uznanie alebo výkon cudzieho rozhodnutia alebo oboje existenciou zmluvy alebo vzájomnosťou, môže považovať tento dohovor za právny základ pre uznanie alebo výkon cudzieho rozhodnutia alebo oboje, ktorým sa upravuje styk. 
Článok 15 
Podmienky na vykonávanie rozhodnutia o cezhraničnom styku 
Súdny orgán zmluvného štátu, v ktorom sa má vykonať rozhodnutie o cezhraničnom styku vydané v inom zmluvnom štáte, môže pri uznaní alebo vyhlásení vykonateľnosti tohto rozhodnutia o styku alebo kedykoľvek neskôr stanoviť alebo prispôsobiť podmienky na jeho uplatňovanie rovnako ako ochranné nástroje alebo záruky s ním spojené, ak je toto potrebné pre uľahčenie výkonu práva styku za predpokladu, že sú splnené podstatné body daného rozhodnutia a brať do úvahy zmeny okolností alebo dojednania medzi dotknutými osobami. Toto cudzie rozhodnutie však nikdy nesmie zmeniť vo svojej podstate. 
Článok 16 
Vrátenie dieťaťa 
1. Ak nie je dieťa na konci cezhraničného styku realizovaného na základe rozhodnutia o styku vrátené, príslušný orgán na návrh zabezpečí okamžité vrátenie dieťaťa a prípadne uplatní príslušné ustanovenia medzinárodných nástrojov, vnútroštátnych právnych predpisov a tam, kde je to vhodné, uplatní tie ochranné nástroje a záruky, ktoré sú prípadne stanovené v danom rozhodnutí upravujúcom styk. 
2. Rozhodnutie o vrátení dieťaťa sa vydá, pokiaľ je to možné, do šiestich týždňov od dátumu podania žiadosti o vrátenie. 
Článok 17 
Náklady 
Okrem nákladov na repatriáciu sa každý zmluvný štát zaväzuje, že nebude od žiadateľa požadovať úhradu nákladov za opatrenia prijaté ústredným orgánom daného štátu v mene žiadateľa v súlade s týmto dohovorom. 
Článok 18 
Jazykové požiadavky 
1. Ak osobitné dohody medzi ústrednými orgánmi neustanovujú inak: 
a) oznámenia ústrednému orgánu osloveného štátu sa vydávajú v úradnom jazyku alebo v jednom z úradných jazykov tohto štátu alebo sa opatrí prekladom do tohto jazyka; 
b) ústredný orgán osloveného štátu je však povinný prijať oznámenie v angličtine alebo francúzštine alebo oznámenie opatrené prekladom do jedného z týchto jazykov. 
2. Oznámenia zaslané ústredným orgánom osloveného štátu vrátane výsledkov vykonaného vyšetrovania sa vyhotoví v úradnom jazyku alebo v jednom z úradných jazykov tohto štátu alebo v anglickom či francúzskom jazyku. 
3. Zmluvný štát však môže vyhlásením adresovaným generálnemu tajomníkovi Rady Európy vzniesť námietku proti používaniu francúzskeho alebo anglického jazyka podľa odsekov 1 a 2 tohto článku, ale nie proti obom jazykom, pri vyhotovovaní žiadostí alebo iných dokumentov zasielaných jeho ústredným orgánom. 
Kapitola IV 
Vzťah k iným dohovorom 
Článok 19 
Vzťah k Európskemu dohovoru o uznávaní a výkone rozhodnutí o výchove detí a obnove starostlivosti o deti 
Odseky 2 a 3 článku 11 Európskeho dohovoru z 20.mája 1980 (ETS č 105) o uznávaní a výkone rozhodnutí o výchove detí a obnove starostlivosti o deti sa neuplatňujú na vzťahy medzi zmluvnými štátmi, ktoré sú zároveň aj zmluvnými štátmi tohto dohovoru. 
Článok 20 
Vzťah k iným dohovorom 
1. Týmto dohovorom nie sú dotknuté žiadne medzinárodné dohovory, ktorých sú zmluvné štáty tohto dohovoru stranami alebo sa nimi stanú, a ktoré obsahujú ustanovenia týkajúce sa záležitostí upravených týmto dohovorom. Týmto dohovorom nie je predovšetkým dotknutá aplikácie nasledujúcich dohovorov: 
a) Haagskeho dohovoru z 5. októbra 1961 o právomoci orgánov a rozhodnom práve pre ochranu neplnoletých; 
b) Európskeho dohovoru o uznávaní a výkone rozhodnutí o výchove detí a obnovenie výchove detí z 20. mája 1980 v súlade s článkom 19 vyššie; 
c) Haagskeho dohovoru z 25. októbra 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí; 
d) Haagskeho dohovoru z 19. októbra 1996 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone a spolupráci vo veciach rodičovskej zodpovednosti a opatrení na ochranu detí; 
2. Nič v tomto dohovore nebráni stranám uzatvárať medzinárodné zmluvy, ktoré dopĺňajú alebo rozvíjajú ustanovenia tohto dohovoru alebo rozširujú pole jeho pôsobnosti. 
3. Zmluvné štáty, ktoré sú členmi Európskeho spoločenstva, uplatňujú vo svojich vzájomných vzťahoch pravidlá Spoločenstva a teda neuplatňujú pravidlá vyplývajúce z tohto dohovoru, okrem prípadov, keď pre danú oblasť žiadne také pravidlá Spoločenstva neexistujú. 
Kapitola V 
Zmeny tohto dohovoru 
Článok 21 
Zmeny 
1. Všetky návrhy na zmenu tohto dohovoru predložené zmluvnou stranou sa zašlú generálnemu tajomníkovi Rady Európy, ktorý ich postúpi členským štátom Rady Európy, každému signatárovi, každému zmluvnému štátu, Európskemu spoločenstvu, každému štátu, ktorý bol vyzvaný na podpis dohovoru v súlade s ustanoveniami článku 22, a každému štátu, ktorý bol vyzvaný k prístupu k Dohovoru v súlade s ustanoveniami článku 23. 
2. Všetky zmeny predložené zmluvnou stranou sa zašlú Európskemu výboru pre právnu spoluprácu (CDCJ), ktorý svoje stanovisko k navrhovanej zmene predloží Výboru ministrov. 
3. Výbor ministrov navrhovanú zmenu a stanovisko CDCJ preskúma a po porade so zmluvnými stranami dohovoru, ktoré nie sú členmi Rady Európy, môže danú zmenu prijať. 
4. Znenie zmeny prijaté Výborom ministrov v súlade s odsekom 3 tohto článku sa zašle zmluvným stranám na prijatie. 
5. Všetky zmeny prijaté v súlade s odsekom 3 tohto článku nadobudnú platnosť prvý deň mesiaca nasledujúceho po uplynutí obdobia jedného mesiaca po dátume, kedy všetky zmluvné strany informovali generálneho tajomníka o prijatí zmeny. 
Kapitola VI 
Záverečné ustanovenia 
Článok 22 
Podpísanie a nadobudnutie platnosti 
1. Tento dohovor bude otvorený na podpis členským štátom Rady Európy, nečlenským štátom, ktoré sa podieľali na jej vypracovaní, a Európskemu spoločenstvu. 
2. Tento dohovor podlieha ratifikácii, prijatiu alebo súhlasu. Ratifikačné listiny, listiny o prijatí alebo súhlasu sa uloží u generálneho tajomníka Rady Európy. 
3. Tento dohovor nadobudne platnosť prvý deň mesiaca nasledujúceho po uplynutí obdobia troch mesiacov po dátume, keď tri štáty vrátane najmenej dvoch členských štátov Rady Európy vyjadrili svoj súhlas s tým, aby boli viazané týmto dohovorom v súlade s ustanoveniami predchádzajúceho odseku. 
4. Ohľadom štátov uvedených v odseku 1 alebo Európskeho spoločenstva, ktoré následne vyjadrí svoj súhlas, aby boli dohovorom viazané, vstúpi tento dohovor platnosť prvý deň mesiaca nasledujúceho po uplynutí obdobia troch mesiacov po dni uloženia listín ratifikácie, prijatia alebo súhlasu. 
Článok 23 
Prístup k dohovoru 
1. Po vstupe tohto dohovoru do platnosti môže Výbor ministrov Rady Európy po konzultácii zmluvných strán vyzvať aj nečlenské štáty Rady Európy, ktoré sa nezúčastnili prípravy tohto dohovoru, aby k tomuto dohovoru pristúpili na základe väčšinového rozhodnutia podľa článku 20, písmeno d) Štatútu Rady Európy a jednomyseľného súhlasu zástupcov zmluvných štátov oprávnených zasadať vo Výbore ministrov. 
2. Tento dohovor nadobudne pre daný pristupujúci štát platnosť prvý deň mesiaca nasledujúceho po uplynutí obdobia troch mesiacov od uloženia listiny o prístupe u generálneho tajomníka Rady Európy. 
Článok 24 
Územná pôsobnosť 
1. Ktorýkoľvek štát Európskeho spoločenstva môže pri podpise alebo pri ukladaní ratifikačných listín, listín o prijatí, súhlase alebo prístupe určiť jedno alebo viac území, pre ktoré bude tento dohovor platiť. 
2. Ktorákoľvek strana môže kedykoľvek neskôr na základe vyhlásenia adresovaného generálnemu tajomníkovi Rady Európy rozšíriť pôsobnosť tohto dohovoru na akékoľvek územie uvedené v tomto vyhlásení, za ktorého medzinárodné vzťahy je zodpovedná alebo ktorého menom je oprávnená prijímať záväzky. Tento dohovor nadobudne pre toto územie platnosť prvý deň mesiaca nasledujúceho po uplynutí obdobia troch mesiacov po dátume prijatia tohto vyhlásenia generálnym tajomníkom. 
3. Všetky vyhlásenia urobené podľa predchádzajúcich dvoch odsekov vo vzťahu k akémukoľvek územiu môžu byť vzaté späť na základe oznámenia zaslaného generálnemu tajomníkovi. Toto späťvzatie sa stane účinným prvý deň mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov od dátumu prijatia tohto oznámenia generálnym tajomníkom. 
Článok 25 
Výhrady 
Voči žiadnemu ustanoveniu Dohovoru nemožno urobiť výhradu. 
Článok 26 
Výpoveď 
1. Každá zmluvná strana môže kedykoľvek vypovedať tento dohovor prostredníctvom oznámenia zaslaného generálnemu tajomníkovi Rady Európy. 
2. Táto výpoveď nadobudne účinnosť prvý deň mesiaca nasledujúceho po uplynutí obdobia troch mesiacov po dátume prijatia oznámenia generálnym tajomníkom. 
Článok 27 
Oznámenie 
Generálny tajomník Rady Európy oznámi členským štátom Rady Európy, všetkým signatárskym štátom, všetkým zmluvným štátom, Európskemu spoločenstvu, všetkým štátom vyzvaným k podpisu tohto dohovoru v súlade s ustanoveniami článku 22 a všetkým štátom vyzvaným k prístupu k tomuto dohovoru v súlade s ustanoveniami článku 23: 
a) všetky podpisy; 
b) uloženie ratifikačných listín, listín o prijatí, súhlasu alebo prístupu; 
c) dátum platnosti tohto dohovoru v súlade s článkami 22 a 23; 
d) zmeny prijaté v súlade s článkom 21 a dátum nadobudnutia danej zmeny v platnosti; 
e) všetky vyhlásenia urobené podľa ustanovení článku 18; 
f) všetky výpovede podľa ustanovení článku 26; 
g) všetky ďalšie úkony, oznámenia alebo informácie, ktoré sa predovšetkým vzťahujú na články 10 a 11 tohto dohovoru. 
Na dôkaz toho podpísaní, riadne na to splnomocnení, podpísali tento dohovor. 
Dané v Štrasburgu dňa 15. mája 2003 v jazyku francúzskom a anglickom, pričom obe znenia majú rovnakú platnosť, v jednom vyhotovení, ktoré bude uložené v archíve Rady Európy. Generálny tajomník Rady Európy zašle overené kópie každému členskému štátu Rady Európy, nečlenským štátom, ktoré sa zúčastnili na vypracovaní tohto dohovoru, Európskemu spoločenstvu a každému štátu, ktorý bol vyzvaný, aby k tomuto dohovoru pristúpil. 
http://ec.europa.eu/civiljustice/parental_resp/parental_resp_int_sk.htm 
http://conventions.coe.int/Treaty/Commun/QueVoulezVous.asp?NT=192&CM=8&DF=3/29/2007&CL=GER 
http://conventions.coe.int/Treaty/GER/Treaties/Html/192.htm 

Predkladacia správa 
Implementácia Dohovoru o styku s deťmi do zákona o rodine a Právne prostriedky ochrany práva na styk s dieťaťom 

Dôvodová správa - všeobecná časť 
Veľmi v našom právnom poriadku chýba implementácia Dohovoru o styku s deťmi, ktorý bol prijatý vo Vilnjuse v roku 2002. Hoci je otvorený na podpisovanie už 14 rokov, Slovensko k nemu ani nepristúpilo. Obsahuje množstvo podnetných inštitútov, ktoré môžu zefektívniť ochranu práva dieťaťa na pravidelný kontakt s obomi rodičmi. Napríklad kauciu, ktorú u nás pozná len trestné právo. Šlo by o peňažnú záruku, ktorú by bol podľa rozhodnutia súdu povinný zložiť do úschovy rodič, u ktorého je predpoklad, že bude mariť stretávanie druhého rodiča s dieťaťom. Keby došlo k mareniu, kaucia by prepadla. Podobne by takto mohlo byť zabezpečené, že dieťa bude riadne vrátené druhému rodičovi. 
Podľa rodičov jedna z najpodstatnejších vecí pre ministerstvo spravodlivosti. 
Súčasná situácia pri vykonateľnosti rozhodnutí o styku s deťmi je viac ako zlá, prieťahy v samotnom konaní a prieťahy pri výkone rozhodnutia spôsobujú, že vzťah medzi rodičom, ktorý má záujem sa so svojím dieťaťom stretávať a týmto dieťaťom úplne zanikne, resp. oslabí sa tak, že rodič a dieťa stratia záujem tento vzťah vôbec ešte riešiť, pokračovať v ňom, či rozvíjať ho. Zároveň však stratia ďalšiu dôležitú vec – presvedčenie, že štát, ktorého sú občanmi, je pripravený a schopný poskytnúť akúkoľvek ochranu ich zákonným právam. Predpokladá sa, že zmena zákona bude minimalizovať uvedené riziká – skúsenosti z krajín, kde je v praxi aplikovaná striedavá starostlivosť to potvrdzujú. http://www.snslp.sk/files/sprava-dodrziavanie-prav-dietata-2009.pdf 

Dôvodová správa - osobitná časť 
Príspevok je zameraný na nové prostriedky vymožiteľnosti práva na stretávanie s dieťaťom tak, ako ich pozná viacero medzinárodných prameňov práva, predovšetkým Dohovor o styku s dieťaťom z Vilnjusu, ku ktorému však do súčasnej doby Slovenská republika nepristúpila. V tomto znení príspevok poskytuje pohľad de lege ferenda, čo za súčasného právneho stavu môže napomôcť odbornej - právnej, ale i psychologickej diskusii. 
Kľúčové slová: právo na stretávanie, styk s dieťaťom, vymožiteľnosť práva na stretávanie, ochrana práv rodiča, práva dieťaťa a ich ochrana 
Právo na styk s dieťaťom je na medzinárodnej úrovni chápané širšie, než v slovenskom právnom poriadku. Stykom sa v zákone o rodine (1) rozumie len stretávanie sa s dieťaťom, čo však nekorešponduje s medzinárodnými prameňmi. Napríklad Dohovor o styku s deťmi prijatý vo Vilnjuse dňa 3.5.2002 rozumie pod stykom nielen spoločný pobyt dieťaťa s osobou, s ktorou obvykle nežije (stretávanie), ale aj akúkoľvek formu komunikácie medzi dieťaťom a takouto osobou a poskytovanie informácií o dieťati takejto osobe alebo informácií o takejto osobe dieťaťu. Z týchto troch atribútov styku pozná slovenský právny poriadok len právo stretávania a do určitej miery aj právo rodiča na informácie o dieťati, ktoré mu je povinný poskytnúť druhý rodič v prípade, ak mu to súd uloží výrokom rozsudku. Vykonateľnosť súdnych rozhodnutí slovenských súdov o styku by teda mohla zahŕňať v súčasnosti dva spôsoby: personálnu exekúciu, vedenú súdmi na zabezpečenie práva stretávania (2) a exekúciu, realizovanú exekútormi na plnenie povinnosti poskytnúť informácie druhému rodičovi a to uskutočnením prác a výkonov podľa ust. § 192 exekučného poriadku. (3) 
V mojom príspevku sa chcem zamerať len na súbor právnych prostriedkov, ktoré môžu napomôcť oprávnenej osobe (zväčša rodičovi dieťaťa) domôcť sa práva stretávania s dieťaťom, ktoré je zverené do osobnej starostlivosti druhého rodiča, resp. tretej osoby (starý rodič, iná osoba, pestún a pod.). Vynechám teda vynucovanie povinnosti poskytovať informácie, ktoré by realizoval ukladaním pokút do úhrnnej výšky 3 310 EURO súdny exekútor a pokiaľ budem hovoriť o výkone rozhodnutia, budem tým mať na mysli len vynucovanie odovzdania dieťaťa oprávnenej osobe na čas stretávania, určený v súdnom rozhodnutí. Nechcem však zostať len v rovine mapovania možností oprávneného rodiča, dokonca ani v rovine konštatovania pozitív, resp. negatív súčasného stavu, preto v poslednej časti príspevku chcem upozorniť na niektoré právne prostriedky, ktoré sú slovenskému právnemu poriadku neznáme, avšak môžu ponúknuť riešenia de lege ferenda, pokiaľ má náš právny poriadok skutočnú ambíciu naplniť práva dieťaťa poznať svoj pôvod a práva na zachovanie jeho rodinných zväzkov, vrátane práva na pravidelné osobné kontakty s oboma rodičmi. (4) 
Slovenský právny poriadok poskytuje v súčasnosti určitý systém právnych prostriedkov, ktoré môže oprávnený rodič použiť na ochranu svojho práva na stretávanie s dieťaťom. Záruky riadnej realizácie úpravy stretávania tak poskytuje jednak zákon o rodine ustanovením § 24 ods. 4 (5), jednak o.s.p. v ustanoveniach o výkone rozhodnutia o výchove maloletých detí (§ 272 - 273c) a jednak Trestný zákon (6) v ust. § 349 pod rubrikou "Marenie výkonu úradného rozhodnutia". (7) Určitú preventívnu funkciu plní aj eventualita vzniku povinnosti nahradiť škodu, ktorá oprávnenej osobe zmarením styku s dieťaťom vznikla. (8) 
Podľa ustanovení o.s.p. sa súd v prvom rade pokúsi viesť povinného rodiča k dobrovoľnému podrobeniu sa súdnemu rozhodnutiu, resp. plneniu dohody. Ak táto činnosť súdu neviedla k náprave, ukladá súd povinnému opakovane pokuty, ktoré nesmú za jedno porušenie povinnosti prevýšiť 60 EURO a ktoré pripadajú štátu. Ich celkový počet ani úhrnná výška nie je zákonom limitovaná a nedajú sa odpustiť. Inštrukcia Ministerstva spravodlivosti, zdravotníctva, vnútra, školstva a kultúry, ktorou sa upravuje postup pri výkone rozhodnutia o výchove maloletých detí (9) dáva možnosť predsedovi senátu pokuty neukladať, ak je z okolností prípadu zrejmé, že by ich uloženie bolo úplne bezúčelné. Sudca tiež môže nariadiť odňatie dieťaťa tomu, u koho podľa rozhodnutia alebo dohody nemá byť a jeho odovzdanie tomu, komu je podľa rozhodnutia alebo dohody zverené alebo komu dohoda alebo rozhodnutie priznávajú právo na styk s dieťaťom po obmedzený čas. Je na zvážení sudcu, ktorý z uvedených postupov uprednostní. V zmysle zákona nie je viazaný tým, aby najskôr ukladal pokuty a až keď bude toto opatrenie bezvýsledné, nariadil odňatie dieťaťa, hoci je tento postup v praxi zaužívaný. 
Trestný zákon napomáha preventívnemu pôsobeniu na dobrovoľné plnenie rozhodnutí o styku tým, že v ustanovení § 349 zakotvuje trestnú zodpovednosť osoby, ktorá marí výkon súdneho rozhodnutia vo veciach starostlivosti o maloletých. Predpokladom naplnenia skutkovej podstaty je však predchádzajúce bezvýsledné použitie opatrení v občianskom súdnom konaní, smerujúcich k výkonu rozhodnutia. Pozitívom tohto ustanovenia je skutočnosť, že sa vzťahuje nielen na ochranu práv priznaných právoplatným rozhodnutím vo veci samej, ale aj predbežným opatrením, čo umožňuje rýchlejšiu a účinnejšiu ochranu celistvosti rodinných väzieb. Špecifikom týchto vzťahov je, že podliehajú zmenám, z ktorých mnohé môžu mať nenávratný charakter. Nesprávne výchovné pôsobenie manipulujúceho rodiča v trvaní pár mesiacov môže vyžadovať niekoľkoročnú nápravu vzťahov dieťaťa k druhému rodičovi. Preto by garancie štátu pri ochrane práva na stretávanie mali byť zvlášť rýchle a účinné. 
Hmotnoprávnym prostriedkom ochrany práva na riadne stretávanie sa s dieťaťom je ustanovenie § 24 ods. 5 zákona o rodine, ktoré za splnenia presne určených kritérií (bezdôvodné a zámerné bránenie v stretávaní s dieťaťom) dáva súdu možnosť aj bez návrhu rozhodnúť o zmene zverenia dieťaťa do osobnej starostlivosti. Zákon v takomto prípade prezumuje zmenu pomerov, podľa ktorých rozhodoval o zverení v minulosti a rozhoduje na základe nových skutočností, vyplývajúcich z osobnostných profilov rodičov. Použitie tohto ustanovenia je v praxi výnimočné, pritom však niet dôvodu váhať s jeho použitím v prípade, ak sa preukáže, že rodič skutočne nie je schopný rešpektovať práva druhého rodiča na stretávanie sa s dieťaťom v zákonnom rozsahu. Jedným z najdôležitejších osobnostných kritérií pri rozhodovaní o otázke zverenia je charakter, morálka, štruktúra mravných noriem každého z rodičov (pre formovanie vlastného charakteru má mať dieťa dobrý vzor) a tiež rešpekt k právu dieťaťa stýkať sa s druhým rodičom (pretrhnutie citového puta dieťaťa k niektorému rodičovi vedie k narušeniu základnej životnej istoty dieťaťa, popudzovanie neskôr k celému spektru porúch a vypestovaný syndróm zavrhnutého rodiča k poškodeniu psychického vývoja dieťaťa). Preto by súd nemal v takomto prípade váhať so zmenou zverenia, pokiaľ má o ňu druhý rodič záujem a preukáže sa, že on je zárukou rešpektovania práva stretávania s druhým rodičom. 
Pružnejšiemu procesu vymožiteľnosti súdnych rozhodnutí o stretávaní sa s maloletým dieťaťom by v praxi napomohlo, ak by sa personálna exekúcia jednoznačne chápala ako jeden z druhov konania vo veciach starostlivosti o maloletých (10) a nie len striktne ako výkon rozhodnutia. V právnej teórii sa totiž už vyskytli názory, že nejde o typické exekučné konanie, hoci je zaradené systematicky do 6. časti Občianskeho súdneho poriadku. (11) Konanie starostlivosti o maloletých je osobitným druhom nesporového konania, ovládaným mnohými špecifikami, smerujúcimi k ochrane práv maloletého účastníka. Dohľad a možné zásahy súdu do výkonu týchto práv bezprostredne súvisia s ochranou záujmov maloletých v snahe zabezpečiť im trvalú, dôslednú a kvalifikovanú starostlivosť, zameranú na všestranný rozvoj osobnosti dieťaťa. (12) 
Takto by súd v prípade podania návrhu na výkon rozhodnutia disponoval omnoho širšími procesnými prostriedkami než v súčasnosti, keď postupuje výlučne v zmysle ustanovení o výkone rozhodnutia vo veciach výchovy maloletého dieťaťa. Rozdiel pre súd vyplýva napríklad v možnosti rozhodnúť o zmene zverenia aj bez návrhu, ak by mal za preukázaný záujem oprávneného rodiča alebo rozhodnúť o uložení výchovného opatrenia podľa ust. § 37 zákona o rodine, ktorým by napríklad mohol uložiť povinnému rodičovi, resp. dieťaťu povinnosť podrobiť sa psychologickému poradenstvu v špecializovanom zariadení. 
Cieľom takéhoto výchovného opatrenia by mohlo byť jednak zistenie skutočného názoru dieťaťa na stretávanie s druhým rodičom, resp. sprostredkovanie informácii o druhom rodičovi dieťaťu a napokon tiež riadené vytváranie väzieb medzi dieťaťom a oprávneným rodičom v nezávislom profesionálnom prostredí. Podobne by súd v takomto prípade mohol v rámci výkonu rozhodnutia rozhodnúť o odňatí dieťaťa z prostredia, do ktorého bolo rozhodnutím súdu zverené a o jeho zverení do starostlivosti špecializovaného ústavného zariadenia. (13) Podobný postup bol už opakovane využitý v susednej Českej republike, napríklad v prípade 10 ročnej Terezky, ktorá bola na základe rozhodnutia súdu odňatá zo starostlivosti matky a umiestnená do liečebne Olivovy nadace v Říčanech pri Prahe. Cieľom tohto, na prvý pohľad drastického kroku, bolo umiestniť dieťa do neutrálneho, priateľského prostredia, kde sa mohlo upokojiť, kde malo zabezpečenú stálu odbornú starostlivosť a kde si mohlo slobodne vydýchnuť. Popri školskej výučbe mala Terezka možnosť zúčastniť sa inštruktívnych rozhovorov so školeným personálom pod dohľadom detských lekárov a psychológov. Popritom sa dieťa podrobovalo znaleckému skúmaniu a to jednak samotné a jednak v styku s každým z rodičov. Po mesiaci "nedobrovoľnej" Terezkinej hospitalizácie sa už dokázala bez plaču stretávať nielen s matkou, ale aj s otcom. 
Podobný prípad sme ešte v Slovenskej republike nezaregistrovali. Sama však poznám minimálne jeden prípad, keď považujem toto riešenie za veľmi progresívne. Súdu som jeho využitie navrhla, avšak zatiaľ bez odpovede. 
Možno teda skonštatovať, že v slovenskom právnom poriadku existuje sieť opatrení, ktoré by mali zabezpečiť realizáciu práva rodiča na styk s dieťaťom. Avšak prax je pri ich využívaní nepružná, čo sa v konečnom dôsledku negatívne premieta do vzťahu dieťa a rodič, ktorý nemá možnosť sa s ním stýkať. Stretávame sa s problémom, ktorý už má svoje presné psychologické označenie - syndróm zavrhnutého rodiča. (14) 
Jedným zo základných charakteristických znakov tohto syndrómu je, že deti postihnuté syndrómom zavrhnutého rodiča často uvádzajú, že nechuť stýkať sa s druhým rodičom je ich vlastná. Vsugerované nepravdy potom samostatne rozvíjajú. Programujúci rodič to rád zdôrazňuje pred tými, kto rozhodujú o styku s dieťaťom. Na druhej strane má aj dieťa právo na svoj názor, ktorý môže zahŕňať tiež nechuť stretávať sa s druhým rodičom z dôvodov, ktoré nespočívajú v osobe starajúceho sa rodiča, ale napríklad v osobe oprávneného rodiča. Preto je asi najťažšou a najdôležitejšou otázkou hľadanie dôvodu, prečo dieťa odmieta styk s jedným z rodičov. Ak ide totiž o oprávnené odmietanie, je pochybné, či možno dieťa nútiť k stretávaniu. V zmysle Ústavy sú všetci ľudia slobodní a rovní v dôstojnosti i v právach. Základné práva a slobody sa zaručujú na území Slovenskej republiky všetkým bez ohľadu na pohlavie, rasu, farbu pleti, jazyk, vieru a náboženstvo, politické, či iné zmýšľanie, národný alebo sociálny pôvod, príslušnosť k národnosti alebo etnickej skupine, majetok, rod alebo iné postavenie. Nikoho nemožno z týchto dôvodov poškodzovať, zvýhodňovať alebo znevýhodňovať. (15) Každý môže konať, čo nie je zákonom zakázané, a nikoho nemožno nútiť, aby konal niečo, čo zákon neukladá. (16) Zákon dieťaťu explicitne neukladá povinnosť stýkať sa s rodičom. Ak nemožno k styku s dieťaťom nútiť rodiča, ktorý sa stretávať nechce, potom je (z titulu veku alebo postavenia v rodinnoprávnom vzťahu) diskriminujúce, ak štát donucovacou mocou zasahuje do práv dieťaťa, ktoré má svoj vlastný odôvodnený názor, na základe ktorého odmieta stretávanie. Samozrejme za predpokladu, že sú splnené podmienky pre záver, že ide skutočne o vlastný názor dieťaťa, ktorý si vytvorilo samo na základe všetkých relevantných informácií, ktoré mu boli nezávisle sprostredkované. V prípade takéhoto stretu rodičovských práv a práv dieťaťa ponúka Ústavný súd nasledovný výklad: 
"Kým v čl. 41 ods. 4 Ústavy sú rodičovské práva a práva detí upravené paralelne, v čl. 41 ods. 1 Ústavy je rodičovstvu poskytnutá zákonná ochrana pri súčasne garantovanej osobitnej (zrejme intenzívnejšej) ochrane detí a mladistvých. Pritom Ústava v čl. 41 ods. 6 "splnomocňuje" zákon na úpravu podrobností o právach obsiahnutých v čl. 41 ods. 1 až 5 Ústavy. Zákon o rodine však už jednoznačne "preferuje" pri výkone rodičovských práv a povinností záujem maloletého dieťaťa (napr. čl. I § 24 ods. 3, § 38 ods. 2, § 44 ods. 2). " (17) V zmysle tohto výkladu je potrebné rešpektovať názor dieťaťa v prípade, ak je adekvátny jeho rozumovej a vôľovej vyspelosti, zodpovedajúcej jeho veku. Podľa rovnakých kritérií sa totiž posudzuje aj spôsobilosť maloletého na právne úkony. 
Na základe uvedeného možno zhrnúť, že súd je povinný rešpektovať názor maloletého dieťaťa, ak: dieťaťu boli poskytnuté všetky súvisiace informácie v súlade s jeho právom byť informované, dieťa má dostatočný vek a jemu zodpovedajúcu vôľovú a rozumovú vyspelosť, aby si na základe prijatých informácií dokázalo vytvoriť samostatne svoj názor, dieťa svoj názor dokáže slobodne a samostatne prejaviť a odôvodniť. 
Zistiť skutočný názor dieťaťa a jeho dôvody súd najčastejšie zveruje práve znalcom z odboru detskej psychológie alebo psychiatrie. Znalec ani súd nesmie pri rozhodovaní o názore dieťaťa zabudnúť zohľadniť aj okolnosti konkrétneho prípadu. Pokiaľ napríklad rodič bezdôvodne zanedbal v priebehu dlhšieho obdobia svoj vzťah k dieťaťu, nestretával sa s ním, neprejavoval o neho záujem, nekontaktoval ho, svoje rodičovské práva nevykonával, ani inak nezabezpečoval výchovu dieťaťa, hoci mu v tom nebránila závažná prekážka, potom nemožno následne dieťaťu vyčítať jeho snahu eliminovať zo svojho života ďalšie frustrácie, spôsobované takýmto rodičom. Najmä v útlom veku je aj lehota niekoľkých mesiacov (18) dostatočne dlhá na to, aby bol rodič pre dieťa osobou absolútne neznámou. Len biologický pôvod by sám osebe nemal zhojiť chybné správanie rodiča, ktorý výkon svojich práv zanedbával tak, že súd mohol rozhodnúť aj o jeho obmedzení alebo až pozbavení. Navyše, keď v zmysle ustanovenia § 102 ods. 1 písm. a) zákona o rodine stačí kvalifikovaný nezáujem rodiča o dieťa v trvaní 6 mesiacov na to, aby súd na osvojenie nepotreboval súhlas rodiča dieťaťa, hoci je jeho zákonným zástupcom. Je vhodné zvážiť, či by určité časové obmedzenia nebolo potrebné ustanoviť aj pre prípad, že rodič svojim zavineným správaním naruší dôveru medzi ním a dieťaťom. Riešenie, ktoré uplatňuje súčasná prax - keď núti dieťa k styku s týmto rodičom bez ohľadu na odôvodnenosť jeho odporu - nie je v súlade s ochranou práv, ktoré mu zaručuje Ústava a medzinárodné dohovory. 
Medzi ďalšie potencionálne záruky riadneho výkonu práva styku možno zahrnúť dohľad nad stykom alebo zloženie kaucie osobou, ktorá sa o dieťa osobne stará na zabezpečenie toho, aby sa oprávnenej osobe v styku nebránilo. 
Dohľad nad stykom možno zaradiť do kompetencie orgánov sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately, (19) ktoré sú okrem iných kompetencií oprávnené najmä na: ponúknutie pomoci dieťaťu, rodičom alebo inej plnoletej fyzickej osobe alebo ponúknutie sprostredkovania pomoci pri riešení výchovných problémov alebo rodinných problémov, sledovanie negatívnych vplyvov pôsobiacich na dieťa a rodinu, zisťovanie príčin ich vzniku a vykonávanie opatrenia na obmedzenie pôsobenia nepriaznivých vplyvov, organizovanie alebo sprostredkovanie účasti na programoch zameraných na pomoc pri riešení problémov detí v rodine, v škole a na pomoc rodinám pri riešení výchovných problémov, sociálnych problémov a iných problémov v rodine a v medziľudských vzťahoch. (20) 
Avšak zákon priamo nerieši, akým spôsobom a v akých intenciách má orgán sociálnoprávnej ochrany detí pri styku rodiča s dieťaťom asistovať, i napriek tomu, že v celom rade prípadov je ich účasť na styku vhodná a účelná a preto sa používa ako jedna z metód sociálnej práce s rodinou. Treba však spravodlivo uviesť, že možnosti pracovníkov Úradov práce, sociálnych vecí a rodiny sú obmedzené ich pracovnou dobou, množstvom pridelenej agendy, účasťou na súdnych pojednávaniach a plnením ďalších úloh, vyplývajúcich z ich pracovného zaradenia. Navyše zamestnanci tejto špecializovanej štátnej správy nemajú predpísané osobitné kvalifikačné predpoklady pre výkon tejto práce, preto aj súdy uprednostňujú pri aplikácii pomoci a poradenstva rodinám skôr odborné zariadenia - centrá psychologicko-právnych služieb, psychologické poradne, resp. iné akreditované pracoviská. 
Jedným z výhodných nástrojov eliminácie marenia styku s dieťaťom rodičom, ktorému je dieťa zverené do osobnej starostlivosti, sa javí zloženie "kaucie" ako peňažnej záruky. Túto by bol povinný zložiť na účet súdu rodič, ktorému v konaní o zverenie do osobnej starostlivosti súd určil deti. Povinnosť zložiť kauciu by súd určoval rodičovi, u ktorého už počas konania vznikla odôvodnená obava, že bude zasahovať do práv dieťaťa a do práv druhého rodiča tým, že bude mariť stretávanie alebo styk, určený súdnym rozhodnutím. V prípade, ak by boli splnené podmienky pre nariadenie výkonu rozhodnutia o styku a tento by bol súdom nariadený, kaucia by prepadla v prospech štátu. 
Dostatočná výška kaucie by mohla na brániaceho, programujúceho rodiča vplývať výchovne ako prevencia eliminácie celého spektra jeho vlastných možných motívov takéhoto nesprávneho správania. 
Na druhej strane by zákon nemal povinnosť zložiť kauciu obmedzovať len na rodiča, ktorému je dieťa zverené do osobnej starostlivosti, ale mal by súdu poskytnúť možnosť uložiť povinnosť jej zloženia aj rodičovi, ktorý je oprávnený sa s dieťaťom stýkať, avšak súdom určené pravidlá styku nedodržuje, dieťa odmieta riadne odovzdať, predlžuje stretávanie, zneužíva dieťa na manipulovanie s druhým rodičom (ešte chcem zostať, prídem ráno a pod.). Pokiaľ by došlo k takémuto opakovanému porušeniu povinností, kaucia by prepadla a stretávanie s maloletým by bolo možné realizovať opätovne len po zložení novej sumy. 
Niektoré z navrhovaných legislatívnych riešení vyznievajú s ohľadom na súčasné znenie nášho právneho poriadku príliš radikálne. Súčasná situácia pri vykonateľnosti rozhodnutí o styku s deťmi je však katastrofálna, prieťahy v samotnom konaní a prieťahy pri výkone rozhodnutia spôsobujú, že vzťah medzi rodičom, ktorý má záujem sa so svojím dieťaťom stretávať a týmto dieťaťom úplne zanikne, resp. oslabí sa tak, že obaja stratia záujem tento vzťah vôbec ešte riešiť. Zároveň však stratia ďalšiu dôležitú vec - presvedčenie, že štát, ktorého sú občanmi, je pripravený a schopný poskytnúť akúkoľvek ochranu ich zákonným právam. Ich zatrpknutosť a nedôvera k ľuďom a inštitúciám priamo vplýva na zhoršenie úrovne medziľudských vzťahov, produktivity práce, niekedy aj spoločenského postavenia a zdravotného stavu. Títo ľudia ďalej pôsobia na ďalších ľudí, prípadne na deti a sprostredkovane na atmosféru spoločnosti. (21) Nejde teda o problém jednej rodiny - je to problém spoločnosti ako takej. 
Literatúra 
FICOVÁ, S. a kol. (2008). Ochrana práv maloletých v civilnom procese. Bratislava : EUROUNION. 
MESÁROŠ, M. (2004). Výkon rozhodnutia o výchove maloletých detí. Zborník z medzinárodnej konferencie konanej dňa 10.11.2004 v Bratislave: Práva dieťaťa a ich ochrana. Bratislava : Kancelária verejného ochrancu práv. 
NOVÁK, T. - BAKALÁŘ, E. (2003). Styk dítěte s druhým rodičem: nový pohled na starý problém (2. část). Právo a rodina, č. 12. 
NOVÁK, T. - POKORNÁ, A. (2004). Jak dalece lze vynutit přípravu dítěte ke styku s druhým rodičem. Právo a rodina, č. 5. 
1 Zákon č. 36/2005 Z. z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. 
2 § 272 - 273c Občianskeho súdneho poriadku. 
3 Zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 233/1995 Z. z. o súdnych exekútoroch a exekučnej činnosti (Exekučný poriadok) a o zmene a doplnení ďalších zákonov v znení neskorších predpisov. 
4 Čl. 7, 8 a 9 Dohovoru o právach dieťaťa č. 104/1991 Zb. 
5 Ak jeden z rodičov opakovane bezdôvodne a zámerne neumožňuje druhému rodičovi styk s maloletým dieťaťom upravený podľa odseku 1 alebo 2, súd môže aj bez návrhu zmeniť rozhodnutie o osobnej starostlivosti. 
6 Zákon č. 300/2005 Z. z. Trestný zákon v znení neskorších predpisov. 
7 Kto po tom, čo sa proti nemu bezvýsledne použili opatrenia v občianskom súdnom konaní smerujúce k výkonu rozhodnutia súdu alebo súdom schválenej dohody o výchove maloletých detí, marí výkon takého rozhodnutia alebo dohody, alebo kto marí výkon predbežného opatrenia uloženého v občianskom súdnom konaní na ochranu osôb ohrozených násilím alebo vo veciach starostlivosti o maloletých, potrestá sa odňatím slobody na jeden až päť rokov. 
8 R 12/1990: Rodič, ktorému bolo maloleté dieťa zverené do výchovy, zodpovedá za škodu, ktorá vznikla druhému rodičovi v dôsledku zmarenia styku s dieťaťom i vtedy, keď tohto rodiča včas neinformoval o objektívnej prekážke (napr. o chorobe dieťaťa), brániacej uskutočneniu styku s maloletým dieťaťom v stanovenú dobu. 
9 Č. j. 734-65-L-MS z 7. júla 1965, oddiel A bod 2 
10 § 176 Občianskeho súdneho poriadku. 
11 MESÁROŠ, M.: Výkon rozhodnutia o výchove maloletých detí. Zborník z medzinárodnej konferencie konanej dňa 10.11.2004 v Bratislave - Práva dieťaťa a ich ochrana. Kancelária verejného ochrancu práv, s. 108. 
12 FICOVÁ, S. a kol.: Ochrana práv maloletých v civilnom procese. EUROUNION, Bratislava, 2008, s. 146. 
13 § 37 ods. 3 písm. b) zákona č. 36/2005 Z. z. 
14 K tomu pozri bližšie napr. NOVÁK, T. - POKORNÁ, A.: Jak dalece lze vynutit přípravu dítěte ke styku s druhým rodičem. Právo a rodina, 2004, č. 5, s. 8. 
15 Čl. 12 ods. 1 a 2 Ústavy Slovenskej republiky. 
16 Čl. 2 ods. 3 Ústavy Slovenskej republiky. 
17 Nález Ústavného súdu Slovenskej republiky č. PL. ÚS 26/05-37. 
18 Podľa § 102 ods. 1 písm a) zákona č. 36/2005 Z. z. stačí na to, aby na osvojenie dieťaťa nebol potrebný súhlas jeho rodiča, hoci je zákonným zástupcom, ak rodič takto zanedbáva výkon svojich rodičovských práv a povinností po dobu 6 mesiacov. 
19 Zákon č. 305/2005 Z. z. o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej kuratele a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. 
20 § 11 ods. 1 zákona č. 305/2005 Z. z. 
21 NOVÁK, T. - BAKALÁŘ, E.: Styk dítěte s druhým rodičem: nový pohled na starý problém (2. část). Právo a rodina, 2003, č. 12, s. 8. 
http://www.law.uninova.sk/konferencie/DVO%2018_%20program%20DEF_final.pdf 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	K čl. I bod 5  
Nahradiť text: 5. V § 25 ods. 4 sa slová „aj bez návrhu“ nahrádzajú slovami „na návrh“ za text: 5. V § 25 odsek 4 sa zmení na: 
„(4) Ak rodič, ktorému je dieťa zverené do osobnej starostlivosti, minimálne 3 krát bezdôvodne, alebo zámerne neumožní druhému rodičovi styk s maloletým dieťaťom upravený podľa odseku 1 alebo 2, tak je to považované za zmenu pomerov a súd musí na základe návrhu zmeniť rozhodnutie o styku s maloletým dieťaťom tak, aby rodičovi, ktorý nemá dieťa zverené do osobnej starostlivosti a ktorému bolo bránené v styku, bol styk s dieťaťom rozšírený. Každé ďalšie bezdôvodné, alebo zámerné neumožnenie styku s maloletým dieťaťom podľa odseku 4 prvá veta dáva súdu povinnosť, že súd sa musí riadiť pri rozhodovaní odsekom 4 prvá veta, alebo odsekom 5.“ 
V § 25 pribudne nový odsek 5: 
„(5) Ak rodič, ktorému je dieťa zverené do osobnej starostlivosti, minimálne 4 krát bezdôvodne, alebo zámerne neumožní druhému rodičovi styk s maloletým dieťaťom upravený podľa odseku 1 alebo 2, tak je to považované za zmenu pomerov a súd môže aj bez návrhu zmeniť rozhodnutie o osobnej starostlivosti.“ 
V § 25 pribudne nový odsek 6: 
„(6) Ak rodič, ktorému je dieťa zverené do osobnej starostlivosti, počas obdobia 60 dní bezdôvodne, alebo zámerne neumožní druhému rodičovi styk s maloletým dieťaťom upravený podľa odseku 1 alebo 2, tak je to považované za zmenu pomerov a súd musí aj bez návrhu zmeniť rozhodnutie o osobnej starostlivosti.“ 
V § 25 pribudne nový odsek 8: 
„(7) Ak rodič, ktorému je dieťa zverené do striedavej osobnej starostlivosti, bezdôvodne, alebo zámerne neumožní druhému rodičovi striedavú osobnú starostlivosť stanovenú podľa § 24 odsek 2, tak je to považované za zmenu pomerov a súd sa primerane riadi odsekmi 4, 5, 6 tak, že ak súd zmení striedavú osobnú starostlivosť na osobnú starostlivosť, tak dieťa zverí do osobnej starostlivosti rodiča, ktorému nebolo umožnené realizovať striedavú osobnú starostlivosť.“ 
Doterajší odsek 5 sa označuje ako odsek 8. 
Dôvodová správa 
A. Všeobecná časť: 
Vymožiteľnosť plnenia súdnych rozhodnutí je v rodinnom práve diskutabilná až priam nemožná. Nikto nemá záujem na traumatizácii maloletých detí tým, že ich budú kolízni pracovníci, alebo polícia vytrhávať z náručia rodiča a odovzdávať takto vystresované dieťa do náruče druhého rodiča. Toto je dôvod, prečo sa súdy bránia používať ten najťažší kaliber, s ktorým sa dá vymôcť realizácia súdneho rozhodnutia o styku rodiča s dieťaťom. 
Dôsledkom tejto „opatrnosti“ súdov je to, že rodič, ktorému je maloleté dieťa zverené súdom do osobnej starostlivosti môže brániť v styku druhého rodiča s dieťaťom a takéto konanie je prakticky nepostihnuteľné. Ak sa k tomu pridajú ešte aj „rady“ právneho zástupcu rodiča, ktorému je dieťa zverené do osobnej starostlivosti, tak sa v podstate rodič, ktorému dieťa nie je zverené do osobnej starostlivosti, môže s dieťaťom navždy rozlúčiť, pretože sa vzťah medzi ním a dieťaťom bude postupne oslabovať až úplne zanikne a ani dieťa a ani rodič už nebudú mať záujem snažiť sa vzájomný vzťah udržovať, či rozvíjať ho. Toto oslabovanie až zánik vzájomného vzťahu je v tom, že každý advokát vie, ako je ťažké dokázať bezdôvodnosť, alebo zámer v konaní rodiča, ktorý bráni v styku s dieťaťom. A ak sa k tomu pridá to, že súdy sa vyhýbajú tomu, aby boli deti drasticky odoberané jednému rodičovi a odovzdávané druhému rodičovi, tak jediným riešením zostáva finančná pokuta. Ak súd konečne stanoví finančný postih, tak je to opäť diskutabilné, pretože jednak tú pokutu zaplatí rodič, ktorému bolo bránené v styku tým, že platí mesačné výživné na dieťa a v konečnom dôsledku finančná pokuta znamená, že súd v podstate oberie o peniaze dieťa. 
Osobitosťou rozhodnutia alebo dohody o výchove maloletých detí a o styku rodičov s maloletým dieťaťom, ktorá je predmetom výkonu rozhodnutia je to, že spravidla nikomu neukladá povinnosť niečo plniť ani lehotu na plnenie. Určuje, kto má právo s dieťaťom sa stýkať a kedy. Toto právo musí rešpektovať každý a konkrétna osoba sa ho môže domáhať voči všetkým, ktorí ho dobrovoľne nerešpektujú. Žiaľ, je i to bežné, že rozhodnutie súdu je nerešpektované až tak, že sú rodičia, ktorí svoje deti nevidia niekoľko mesiacov, alebo rokov. 
Navrhovaná novela Zákona o rodine vnáša do procesu bránenia v styku s dieťaťom prvok, ktorý je podobný postihom za neplatenie výživného a podobný prístup, ako v trestnom práve – „trikrát a dosť“. 
Vždy bude táto téma veľmi citlivá a treba si uvedomiť to, že rodič, ktorému je dieťa zverené do osobnej starostlivosti, má jednu dôležitú povinnosť – nezneužívať dôveru súdu, ktorý mu dieťa zveril do osobnej starostlivosti, na dosiahnutie svojich nízkych osobných záujmov a cieľov (citové, alebo finančné vydieranie, či pomsta druhému rodičovi). Táto povinnosť je o to vážnejšia a dôležitejšia, že rodič, ktorému je dieťa súdom zverené do osobnej starostlivosti, má súdom stanovený širší styk (niekedy až veľmi široký styk), než druhý rodič, ktorému dieťa nie je zverené do osobnej starostlivosti. 
Primárnym cieľom predloženej právnej úpravy nie je „trest za bránenie v styku“. 
Primárnym cieľom je prevencia. Cieľom je to, aby si každý rodič, ktorému je dieťa zverené do osobnej starostlivosti, dokázal „na prstoch jednej ruky“ veľmi rýchlo zrátať, ako bude súd veľmi rýchlo, formou predbežného opatrenia, postupovať v prípade, že takýto rodič bude bezdôvodne a zámerne brániť v styku druhému rodičovi. 
Navrhovaná zmena Zákona o rodine nie je v rozpore so Zákonom o rodine, ako takým a rovnako tak je v súlade s dnes platnými ustanoveniami Občianskeho súdneho poriadku § 273 odsek (4) „Súd je oprávnený v súčinnosti s príslušným orgánom sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately, prípadne s príslušným orgánom obce zabezpečiť odňatie dieťaťa tomu, u koho podľa rozhodnutia nemá byť, a postarať sa o jeho odovzdanie tomu, komu bolo podľa rozhodnutia zverené, alebo tomu, komu rozhodnutie priznáva právo na styk s dieťaťom po obmedzený čas, alebo tomu, kto je oprávnený neoprávnene premiestnené alebo zadržané dieťa prevziať. Sudca je oprávnený poveriť zabezpečením odňatia dieťaťa vyššieho súdneho úradníka alebo súdneho tajomníka. Poverený vyšší súdny úradník alebo súdny tajomník má pri výkone rozhodnutia rovnaké oprávnenia podľa tohto zákona ako sudca; to neplatí pre oprávnenie zabezpečiť otvorenie bytu, vstúpiť doň a vykonať opatrenia na odňatie dieťaťa podľa § 273aa ods. 3, ibaže sudca výkonom tohto oprávnenia poverí vyššieho súdneho úradníka alebo súdneho tajomníka." a § 273a odsek (2) „Ak výzva podľa § 272 ods. 2 zostane bezvýsledná, súd vykoná v súčinnosti so štátnymi orgánmi odňatie dieťaťa tomu, u koho nemá byť, a zabezpečí jeho odovzdanie tomu, komu má byť podľa rozhodnutia vrátené alebo komu bolo podľa rozhodnutia zverené.“ 
Cieľom navrhovanej novely Zákona o rodine je to, aby sa pre súdy vytvoril dostatočný priestor konať v záujme dieťaťa (bez stresov pre dieťa) predtým, než súd pristúpi k aplikácii § 273 odsek (4) a § 273a odsek (2) Občianskeho súdneho poriadku. Inými slovami sa dá povedať, že každý rozmýšľajúci rodič nepôjde sám proti sebe tým, že bude opakovane bezdôvodne a zámerne brániť v styku druhému rodičovi, pretože tým bude spôsobovať oslabenie svojej vlastnej rodičovskej pozície z hľadiska rozsahu styku s dieťaťom, prípadne až v tom, komu bude dieťa zverené do osobnej starostlivosti. Očakávaným efektom je to, že klesne počet „bránení“ v styku, čo znamená, že z porozvodovej starostlivosti o dieťa bude výrazne odstránené zneužívanie detí na vybavovanie si súkromných záležitostí (finančné, či citové vydieranie, alebo snaha o pomstu), čo je cesta správnym smerom v prospech maloletých detí. 
B. Osobitná časť 
Nové znenie § 25 ods. 4, 5 a 6 je logickým prepojením na § 26 Zákona o rodine 
„Ak sa zmenia pomery, súd môže aj bez návrhu zmeniť rozhodnutie o výkone rodičovských práv a povinností alebo dohodu o výkone rodičovských práv a povinností.“ Týmto je zrozumiteľne dané zúčastneným stranám najavo to, že súd na základe bránenia v styku môže: zmeniť rozhodnutie o styku s dieťaťom (rozšírenie styku s dieťaťom rodičovi, ktorému nie je dieťa zverené do osobnej starostlivosti), alebo zmeniť rozhodnutie o zverení maloletého dieťaťa do osobnej starostlivosti. Rozšírenie styku s dieťaťom, alebo zverenie dieťaťa do osobnej starostlivosti je podmienené záujmom zo strany rodiča, ktorý nemá dieťa zverené do osobnej starostlivosti. Za záujem o osobnú starostlivosť súd pokladá aj to, keď rodič v minulosti prejavil záujem o osobnú starostlivosť - súd môže požiadať rodiča, ktorý nemá dieťa v osobnej starostlivosti, o vyjadrenie či jeho záujem o osobnú starostlivosť naďalej trvá. 
Rozšírenie styku s dieťaťom môže byť prvým signálom pre rodiča, ktorý bráni v styku, že súd pri ďalšom bezdôvodnom bránení v styku nebude váhať zmeniť rozhodnutie o zverení dieťaťa do osobnej starostlivosti. Za prvé, alebo druhé bezdôvodné, alebo zámerné bránenia v styku je primeraný dohovor súdu, prípadné finančná pokuta. Všetky bezdôvodné, alebo zámerné „bránenia“ v styku sa kumulatívne zrátavajú s predošlými „bráneniami“ v styku. 
Takáto zmena zákona dáva zrozumiteľne a neodškriepiteľne najavo každému rodičovi, ktorému je dieťa zverené do osobnej starostlivosti, že bezdôvodné, alebo zámerné bránenie v styku je neprípustné a že z takéhoto konania môže súd vyvodí závery rýchlo a efektívne. 
Taxatívne vyčíslenie počtu bezdôvodných bránení v styku je zámerom, ktorý odstráni diskusie. Vzhľadom na to, že súdy sú pomalé a nemajú ochotu radikálne postihovať rodičov, ktorí bránia styku s dieťaťom, je táto právna úprava jasná, zrozumiteľná a dáva súdu návod, ako vnímať rodičovskú kvalitu osoby, ktorej je dieťa zverené do osobnej starostlivosti – rodič, ktorý bezdôvodne, alebo zámerne bráni styku s dieťaťom, nespĺňa kritériá kvalitného rodiča. Súd môže predbežným opatrením okamžite reagovať na bránenie v styku, čo dáva súdom možnosť byť rýchlym a operatívnym. Ak súd zmení zverenie dieťaťa do osobnej starostlivosti, tak súčasne s tým upraví aj rozhodnutie o styku s dieťaťom. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	Čl. I bod 5. 
Body 5. až 41. prečíslovať na body 6. až 42. 

Nový bod 5. znie: V § 24 sa vypúšťa ods. 1. Doterajšie ods. 2 až 4 sa označujú ako ods. 1 až 3. V § 24 ods. 1 sa na začiatku pripája táto veta: "V rozhodnutí, ktorým sa rozvádza manželstvo rodičov maloletého dieťaťa, súd schváli dohodu rodičov o úprave výkonu rodičovských práv a povinností otca a matky k maloletému dieťaťu na čas po rozvode alebo upraví výkon rodičovských práv a povinností otca a matky k maloletému dieťaťu na čas po rozvode. Súčasne schváli dohodu rodičov o výške výživného alebo určí, ako ma každý z rodičov prispievať na jeho výživu." 

Odôvodnenie: 

Vypustením § 24 ods. 1 sa navrhuje zrovnoprávniť postavenie rodičov maloletých detí po rozvode manželstva pri ich zverovaní do osobnej starostlivosti rodičov pre takéto dieťa, keďže každý rodič je rovnocenným zákonným zástupcom maloletého dieťaťa bez ohľadu na ich vzájomný vzťah, až kým súd nerozhodne inak. Na zverenie dieťaťa do osobnej starostlivosti rodiča maloletého dieťa teda už nebude napr. potrebovať súhlas druhého rodiča ten rodič, ktorému nebolo dieťa zverené do osobnej starostlivosti. 

Navrhuje sa vypustiť celé ustanovenie § 24 ods. 1, ktoré upravuje vzťahy týkajúce sa rozvodu manželstva rodičov maloletého dieťaťa, výkonu ich rodičovských práv a povinností k maloletému dieťaťu na čas po rozvode, zverenie maloletého dieťaťa do osobnej starostlivosti a prispievanie na výživu pre maloleté deti rodičmi po rozvode, resp. mimo manželstva. Podľa Ústavy Slovenskej republiky sú rodičovské práva rovnaké bez ohľadu na ich vzájomný vzťah a obmedziť ich môže len súd rozhodnutím na základe zákona (čl. 12 ods. 1 a čl. 41 ods. 4 Ústavy SR). Obmedzenie alebo pozbavenie rodičovských práv upravuje zákon č. 36/2005 Z. z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov (§ 38 a 39). Ak k takémuto obmedzeniu alebo pozbaveniu neprišlo, aj v prípadoch, ak je dieťa zverené do osobnej starostlivosti jedného z rodičov, zostáva druhý rodič naďalej rovnocenným zákonným zástupcom dieťaťa, keďže podľa § 28 ods. 2 zákona o rodine majú rodičovské práva a povinnosti obidvaja rodičia. Rodičovské práva k deťom sú rovnaké bez ohľadu na právny vzťah medzi rodičmi, teda bez ohľadu na to, či nie sú vôbec zosobášení, či sú manželmi alebo či sú rodičia rozvedení [viď napr. čl. 16 ods. 1 písm. d) Dohovoru o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien (vyhláška ministra zahraničných vecí č. 62/1987 Zb.)]. Situácia rodičov po zverení dieťaťa do osobnej starostlivosti jedného z nich, je z tohto pohľadu rovnaká, ako je tomu pri zverení dieťaťa do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov. V tejto súvislosti je potrebné pristupovať k zákonným zástupcom dieťaťa rovnocenne, a to bez ohľadu na to, akým spôsobom je vyriešená otázka osobnej starostlivosti o dieťa. V situácii, ak sa rodičia dieťaťa nedohodnú, rozhodne na návrh jedného z nich v spornej veci súd (§ 176 Občianskeho súdneho poriadku v znení neskorších predpisov). 

Zásadne žiadame § 24 ods. 1 vypustiť a nahradiť novelizovaným ods. 2. Ak sa rodičia občana mladšieho ako 18 rokov, ktorý nenadobudol plnoletosť, nedohodnú o záležitostiach týkajúcich sa jeho osobnej starostlivosti, oznámia túto skutočnosť orgánu príslušnému na vydávanie rozhodnutia, ktorý bude konať na základe Dohovoru o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien. Zverenie dieťaťa do osobnej starostlivosti len jedného z rodičov je obmedzením rodičovských práv. Zároveň zásadne žiadame vzhľadom na uplatnenú pripomienku primerane upraviť ustanovenia v celom návrhu, v ktorých sa odkazuje na jednotlivé odseky § 24. 

Odôvodnenie: Aj v prípadoch, ak je dieťa zverené do osobnej starostlivosti jedného z rodičov, zostáva druhý rodič naďalej rovnocenným zákonným zástupcom dieťaťa. Situácia rodičov po zverení dieťaťa do osobnej starostlivosti jedného z nich, je z tohto pohľadu rovnaká, ako je tomu pri zverení dieťaťa do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov. V tejto súvislosti je potrebné pristupovať k zákonným zástupcom dieťaťa rovnocenne a to bez ohľadu na to, akým spôsobom je vyriešená otázka osobnej starostlivosti o dieťa. V situácii, ak sa rodičia dieťaťa nedohodnú, rozhoduje na návrh jedného z nich v spornej veci súd. Súčasne je potrebné doterajšie novelizačné body 5 až 41 označiť ako novelizačné body 6 až 42. 

Súčasná právna úprava v ustanovení § 24 ods. 1 vymedzuje postup súdu pri rozvode manželstva s deťmi mladšími ako 18 rokov. Ods. 1 predmetného § 24 poukazuje na rozhodnutie súdu o zverení dieťaťa do osobnej starostlivosti. Právna úprava v zákone o rodine inštitút zverenia maloletého dieťaťa do výchovy nepozná. Pozná len inštitút zverenia mal. dieťaťa do osobnej starostlivosti jednému z rodičov alebo do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov (§ 24 ods. 1 a nasl. zákona č. 36/2005 Z.z. o rodine). Výchova mal. dieťaťa je širší koncept ako osobná starostlivosť a takáto úprava bola vymedzená v predchádzajúcom zákone o rodine (zákon č. 94/1963 Zb. - zrušený). Z uvedeného dôvodu by bolo vhodné reflektovať § 3 ods. 2 občianskeho zákonníka a akceptovať dohodu rodičov a detí a netraumatizovať rozvedenú rodinu archaickými súdnymi rozhodnutiami o párnovíkendovstve a násilnom a bezdôvodnom odňatí dieťaťa z osobnej starostlivosti jedného z rodičov proti jeho vôli a násilnom a bezdôvodnom odňatí dieťaťa z osobnej starostlivosti jedného z rodičov proti vôli dieťaťa a súčasnú právnu úpravu vyhlášky ministra zahraničných vecí č. 62/1987 Zb. a jej čl. 16 ods. 1 písm. d) Dohovor o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien. 

Súčasné znenie § 24 ods. 1 podmieňuje podanie žiadosti rodičom (ktorý nemá dieťa zverené do osobnej starostlivosti) o zverenie dieťa do osobnej starostlivosti súhlasom rodiča, ktorému je dieťa zverené do osobnej starostlivosti. Podmieňovanie osobnej starostlivosti súhlasom druhého rodiča je výrazné a bezdôvodné obmedzenie rodičovských práv, ktoré nemá oporu v ústave a je v rozpore s medzinárodnými dohovormi. Odporuje to aj samotnému princípu nevyhnutnosti zásahov štátnej moci. V prípade, že je dieťa zverené len jednému z rodičov do osobnej starostlivosti a druhý rodič má s dieťaťom súdom upravený styk, tak jeho rodičovské práva by nemali byť v žiadnom prípade obmedzené. Práva rodičov možno obmedziť a maloleté deti možno od rodičov odlúčiť proti vôli rodičov a detí len rozhodnutím súdu na základe zákona. Takýmto zákonom je Zákon o rodine č. 36/2005 Z. z. v znení neskorších predpisov (ďalej len ZR) – podľa § 38, ods. 2 ZR ak je to potrebné v záujme maloletého dieťaťa, súd rodičom obmedzí výkon ich rodičovských práv, ak žijú trvalo neusporiadaným spôsobom života, alebo svoje povinnosti vyplývajúce z rodičovských práv a povinností nevykonávajú vôbec, alebo nezabezpečujú výchovu maloletého dieťaťa. Podľa ods. 1 citovaného paragrafu súd môže pozastaviť výkon rodičovských práv a povinností, ak niektorému z rodičov bráni vo výkone jeho rodičovských práv a povinností závažná prekážka a ak je to v záujme maloletého dieťaťa; a podľa ods. 4 toho istého paragrafu súd pozbaví rodiča výkonu rodičovských práv, ak rodič zneužíva svoje rodičovské práva a povinnosti najmä týraním, zneužívaním, zanedbávaním maloletého dieťaťa alebo iným zlým zaobchádzaním s maloletým dieťaťom, alebo výkon rodičovských práv a povinností napriek predchádzajúcim upozorneniam závažným spôsobom zanedbáva. Pokiaľ teda neprišlo k obmedzeniu, pozastaveniu alebo pozbavenia výkonu rodičovských práv a povinností, vymedzenie rodičovských práv upravuje § 28, ods. 2 ZR podľa ktorého rodičovské práva a povinnosti majú obaja rodičia, pričom pri ich výkone sú povinní chrániť záujmy maloletého dieťaťa. Zásahy do rodičovských práv vo forme pozastavenia, obmedzenia alebo pozbavenia ich výkonu upravujú ustanovenia § 38 a 39 zákona o rodine tak, že o predmetnom zásahu vždy rozhoduje súd. Zverenie dieťaťa do osobnej starostlivosti rodiča však nepredstavuje obmedzenie rodičovských práv, ale ide len o jeho úpravu z dôvodu kolízie 2 rovnakých práv, ktorých sú nositeľmi jeho rodičia. V tejto veci je potrebné zdôrazniť, že úprava výkonu ústavou zaručených základných práv rodičov a ich maloletého dieťaťa v súlade s ústavou je taká úprava, ktorá pre dotknuté práva predstavuje faktické obmedzenie, ku ktorému prichádza z dôvodu plurality subjektov nositeľov rovnakých práv v čo najmenšej miere a taká, ktorá priznáva každému z dotknutých subjektov čo najširší rozsah výkonu ústavou zaručených základných práv. Súčasné znenie zákona však diskriminuje jednu skupinu rodičov, ktorí nemajú deti zverené do osobnej starostlivosti a majú záujem o svoje deti sa osobne starať. V praxi sledujeme zlomyseľné konanie rodičov najmä po rozvodoch. Rodičia si navzájom škodia zneužívajúc na to deti. Súhlas druhého rodiča na osobnú starostlivosť o dieťa je „devízou“ rodičovského sporu a nástrojom vydierania a manipulácie. Bezdôvodne sa takto ochudobňuje samotné dieťa o pozitívne zážitky z osobnej starostlivosti obidvomi rodičmi a vytvárania si plnohodnotného vzťahu s obidvomi rodičmi. Vyžadovanie súhlasu obidvoch rodičov s osobnou starostlivosťou o dieťa, je jeden zo spôsobov, ako môže rodič zabrániť druhému rodičovi plnohodnotne rozvíjať vzťah so svojim dieťaťom a tráviť s ním čas podľa slobodného uváženia. Osobná starostlivosť o dieťa obidvomi rodičmi je dnes pre mnohé rodiny štandardom a pre rodiny žijúce v dvoch domácnostiach je bežné aj striedanie osobnej starostlivosti o dieťa obidvomi rodičmi. Zlomyseľní rodičia neraz na katatýmne konanie zneužívajú štátne orgány a úrady, ktoré potom druhému rodičovi i deťom znepríjemňujú život, v tomto prípade obmedzovaním osobnej starostlivosti o dieťa. Pričom podľa § 24 ods. 4 zákona o rodine je potrebné rešpektovať právo dieťaťa na výchovu a starostlivosť zo strany obidvoch rodičov a právo dieťaťa na udržovanie pravidelného, rovnocenného a rovnoprávneho osobného styku s obidvomi rodičmi. Pri súčasnej úprave zákona o rodine rovnocennosť absentuje už samotným rozhodnutím o zverení dieťaťa do osobnej starostlivosti jednému z rodičov. § 24 ods. 1 zákona o rodine je v rozpore s ústavou a súhlas rodiča na osobnú starostlivosť o dieťa druhým rodičom mal. dieťaťa je potrebné zo zákona vypustiť. 

Mimoriadna pripomienka ku protiústavnosti materiálu! Návrh síce reflektuje zavedenie osobnej starostlivosti o dieťa obidvomi rodičmi v nasej legislatíve, avšak pri zverení do osobnej starostlivosti je potrebný súhlas druhého rodiča. Ak je upravený styk s dieťaťom, tak súhlas na osobnú starostlivosť o dieťa druhého rodiča (toho, ktorému bolo dieťa zverené do osobnej starostlivosti) de jure znemožní druhému rodičovi osobnú starostlivosť o dieťa, lebo SR neprijala všetky príslušné opatrenia na odstránenie diskriminácie žien vo všetkých veciach týkajúcich sa manželstva a rodinných vzťahov a nezabezpečila, na základe rovnoprávnosti mužov a žien rovnaké rodičovské práva a povinnosti bez ohľadu na ich manželský stav, vo veciach týkajúcich sa ich detí. Vo všetkých prípadoch musia byť záujmy detí prvoradé. Rodič, ktorému bolo dieťa zverené do osobnej starostlivosti nemá právo zasahovať do rodičovských práv druhého rodiča a obmedzovať jeho práva. Rodičovské práva obidvoch rodičov sú podľa ústavy SR rovnaké, preto vyžadovanie súhlasu je protiústavné!!! V zmysle vyššie uvedeného požadujeme novelizovať príslušné ustanovenia zákona o rodine.  	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	 
Dôvodová správa 
Všeobecná časť 
Novela zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 36/2005 Z. z. o rodine v znení neskorších predpisov sa predkladá z dôvodu vyváženia právneho poriadku a zosúladenia zákonnej úpravy s cieľmi stanovenými ústavodarcom v čl. 41 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov (ďalej len „ústava“). 
Slovenská republika je podľa čl. 1 ods. 1 ústavy právnym štátom, medzi ktorého princípy patrí princíp právnej istoty. To znamená istotu občana, že sa voči nemu bude zachovávať právo, že bude možné predvídať konanie štátnych orgánov a spravodlivo očakávať plnenie povinností. 
Predpokladom usporiadaného systému právneho poriadku, v súlade s princípom zvrchovanosti ústavy a zákona, je jeho vnútorná súladnosť a vyváženosť. Pod vyváženosťou treba rozumieť súladné pôsobenie všetkých jeho súčastí; najmä zákona s ústavou, s ústavnými zákonmi a s právnym poriadkom tak, že uskutočňovanie cieľov sledovaných jedným zákonom nesmie brániť uskutočňovaniu cieľov sledovaných iným zákonom alebo ho sťažovať (čl. 2 Legislatívnych pravidiel tvorby zákonov č. 19/1997 Z. z. v znení neskorších zmien a doplnkov). 
Podľa čl. 41 ods. 1 ústavy „Slovenská republika manželstvo všestranne chráni a napomáha jeho dobru. Manželstvo, rodičovstvo a rodina sú pod ochranou zákona“. 
Podľa základných zásad zákona o rodine rodina založená manželstvom je základnou bunkou spoločnosti, ktorej všetky formy spoločnosť všestranne chráni (zák. č. 36/2005 Z. z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov). 
Jedným z predpokladov pre zabezpečenie účinnej ochrany manželstva a rodiny zákonom v zmysle ústavy, základných zásad zákona o rodine a v súlade s cieľmi stanovenými ústavodarcom je posudzovanie vplyvu navrhovaného zákona, a to najmä s ohľadom na jeho hospodársky a finančný dosah, na manželstvo, rodinu a rodinné prostredie. 
Vzhľadom na vyššie uvedené navrhujeme zakotvenie povinnosti navrhovateľa návrhu zákona posudzovať vplyv navrhovaného zákona na manželstvo, rodinu a rodinné prostredie. Takouto úpravou dôjde k zvýšeniu ochrany manželstva a rodiny v súlade s ústavou, so základnými zásadami zákona o rodine a s cieľmi stanovenými ústavodarcom. 
Návrh nezakladá dopad na štátny rozpočet, rozpočty obcí alebo vyšších územných celkov, životné prostredie a zamestnanosť. 
Predložený návrh právnej úpravy je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, zákonmi a medzinárodnými záväzkami, ktorými je Slovenská republika viazaná. 

DOLOŽKA ZLUČITEĽNOSTI 
návrhu zákona s právom Európskej únie 
1. Predkladateľ právneho predpisu: Skupina poslancov Národnej rady Slovenskej republiky 
2. Názov právneho predpisu: Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov 
3. Problematika návrhu právneho predpisu : 
a) nie je upravená v práve Európskej únie 
b) nie je upravená v judikatúre Súdneho dvora Európskej únie ani v judikatúre Súdu prvého stupňa 
Vzhľadom na to, že problematika návrhu právneho predpisu nie je upravená v práve Európskej únie, je bezpredmetné vyjadrovať sa k bodom 4., 5. a 6. 
DOLOŽKA 
o posúdení vplyvov 
1. Vplyvy na verejné financie: 
Predkladaný návrh zákona nebude mať negatívny dopad na verejné financie. 
2. Vplyvy na obyvateľov, hospodárenie podnikateľskej sféry a iných právnických osôb: 
Návrh zákona nebude mať ekonomický dopad na obyvateľov, hospodárenie podnikateľskej sféry a iných právnických osôb. 
3. Vplyvy na životné prostredie: 
Návrh zákona nebude mať vplyv na životné prostredie. 
4. Vplyvy na zamestnanosť: 
Návrh zákona nebude mať vplyv na zamestnanosť a nevyžiada si zvýšenie počtu zamestnancov. 
5. Vplyvy na podnikateľské prostredie: 
Návrh zákona nebude mať negatívny vplyv na podnikateľské prostredie. 

Osobitná časť 
Čl. I 
Navrhuje sa zakotvenie povinnosti predkladateľa návrhu zákona posudzovať vplyv navrhovaného zákona na manželstvo, rodinu a rodinné prostredie. 
Čl. II 
Navrhuje sa účinnosť zákona na 1. mája 2015. 
 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	 
určiť povinnému lehota, spravidla nie dlhšia ako desať dní, v ktorej sa má podrobiť rozhodnutiu a povinný sa upozorní na následky nepodrobenia sa rozhodnutiu, najmä o možnosti súdu podľa § 273 ods. 2 zákona vyzvať príslušný štátny orgán, aby zastavil výplatu rodičovského príspevku povinnému podľa osobitného predpisu alebo aby zastavil výplatu prídavku na dieťa a príplatku k prídavku na dieťa povinnému podľa osobitného predpisu, 
Náležitosti výzvy na zastavenie výplaty rodičovského príspevku, prídavku na dieťa a príplatku k prídavku na dieťa povinnému 
Vo výzve súdu príslušnému štátnemu orgánu podľa § 273 ods. 2 zákona na zastavenie výplaty rodičovského príspevku, prídavku na dieťa a príplatku k prídavku na dieťa povinnému sa uvedie najmä meno, priezvisko, dátum narodenia, rodné číslo a adresa trvalého pobytu povinného. Výzva podľa prvej vety sa doručí na vedomie aj povinnému. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	Čl. 1 bod 6 
Body 6 až 41 sa prečíslujú na body 7 až 42 a vkladá sa nový bod 6, ktorý znie: 

Za § 25 ods. 5 sa vkladá ods. 6, ktorý znie: „Súd hodnotí účinnosť obmedzenia styku maloletého dieťaťa s rodičom alebo zákazu styku maloletého dieťaťa s rodičom každých 6 mesiacov tak, aby zhodnotil splnenie účelu obmedzenia alebo zákazu styku maloletého dieťaťa s rodičom“. 

Z pozitívneho záväzku štátu na poli ústavnej garancie a ochrany rodičovstva a rodiny, resp. rodinného a súkromného života (čl. 32 Listiny základných práv a slobôd a čl. 8 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd) vyplýva, že súdy sú povinné zverenými procesnými prostriedkami vytvárať predpoklady pre narovnanie narušených vzťahov medzi rodičmi a deťmi, vrátane prostriedkov donútenia, ak môže takéto opatrenie viesť k sledovanému cieľu a ak je primerané. Bez ohľadu na to, kto rozvrat vzťahov medzi rodičom a dieťaťom spôsobil a kto na ňom má väčšiu či menšiu vinu, je však iluzórne si predstavovať, že právo, resp. súd môže svojou autoritou rozkazovať ľudským citom. Jediným kritériom pre vyslovenie zákazu styku rodiča s dieťaťom je aktuálna nevyhnutnosť takéhoto opatrenia a záujem dieťaťa, z ktorého táto nevyhnutnosť vyplýva. Rozhodnutie súdu o zákaze styku nemožno chápať ako konečné odpratanie nepríjemného sporu. Intenzita zásahu do základného práva podľa čl. 32 ods. 4 Listiny a čl. 8 ods. 1 Dohovoru, akú predstavuje práve zákaz styku rodiča s dieťaťom, káže, aby súdy a štátne orgány nečakali pasívne, až dieťa dosiahne formálne plnoletosť a predmet konania odpadne, prípadne až sa samovoľne či inak zmenia pomery a jedna zo zúčastnených strán sa na súd znovu obráti s formálnym procesným návrhom na úpravu styku. Zákaz styku rodiča s dieťaťom autoritatívne vyslovený súdom, najmä ak nezneužil rodič svoju rodičovskú zodpovednosť, je opatrením časovo obmedzeným, aj keď zákon jeho účinnosť výslovne stanovením nejakej lehoty neobmedzuje. Orgány sociálnoprávnej ochrany a súdy, každý vo svojej pôsobnosti, preto musia aktívne skúmať, či dôvody tohoto opatrenia trvajú, inými slovami, či sa toto opatrenie postupom času a zmenou okolností nestalo neprimeraným. Konanie vo veci starostlivosti o maloletých nie je konaním návrhovým (možno ho začať aj bez návrhu, § 81 ods. 1 OSP), je naopak konaním ovládaným vyhľadávacou zásadou (súd je povinný vykonať aj iné dôkazy na zistenie skutkového stavu, než aké boli navrhnuté účastníkmi, § 120 ods. 2 OSP), v ktorom je naviac procesným predpisom zdôraznená aktívna rola, ktorú má súd v záujme dieťaťa zastávať (§ 178 OSP). Rozhodnutie o zákaze styku teda musia súdy spolu s orgánmi sociálnoprávnej ochrany detí využiť ako priestor pre vytváranie podmienok na to, aby styk medzi rodičom a dieťaťom mohol byť obnovený, na prehodnotenie doterajšej stratégie a voľbu ďalších, aktuálne vhodných opatrení. Podľa § 163 ods. 2 Občianskeho súdneho poriadku má rodič právo kedykoľvek podať návrh na začatie nového konania o úprave styku so svojim dieťaťom, ak sa zmenia pomery. http://www.najpravo.sk/judikatura/rodinne-pravo/uprava-styku-s-dietatom/ 

V aplikačnej praxi súdov v súčasnosti absentuje určenie lehoty a týmto návrhom sa zavádza aktívne skúmanie neprimeranosti zásahu do základného práva podľa čl. 32 ods. 4 Listiny a čl. 8 ods. 1 Dohovoru. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	 
podpora ochrany detí veľmi významným legislatívnym opatrením - návrhom nového integrovaného procesného mechanizmu výkonu oprávnenia vo veci starostlivosti o deti. Súčasťou je návrh jasných pravidiel pre efektívny mechanizmus ochrany dieťaťa v prípadoch, keď nie je možné overiť úroveň ochrany života, zdravia dieťaťa a vystavenie dieťaťa neľudskému alebo zlému zaobchádzaniu súčasnými inštitútmi práva. Navrhuje sa, aby súd mohol povoliť orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately preverenie informácie o ohrození života, zdravia dieťaťa a vystavení dieťaťa neľudskému alebo zlému zaobchádzaniu priamo v obydlí dieťaťa (povolenie súdu na výkon oprávnenia vo veci starostlivosti o maloletých). Bude to možné až vtedy, keď nemožno takéto informácie preukázateľne preveriť iným spôsobom ako návštevou a preverením samotného stavu dieťaťa v obydlí, kde sa zdržiava resp. má zdržiavať a takéto preverenie nie je možné z dôvodu, že fyzické osoby nachádzajúce sa v obydlí nevpustia zástupcov orgánov sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately, resp. policajtov do obydlia (resp. ani neotvoria dvere od obydlia). Pôjde o rýchly a efektívny proces, ktorý má v zákone nastavených viacero garancií proti prípadnému zneužívaniu zo strany štátu (porovnaj ich výpočet v osobitnej časti dôvodovej správy).  	O 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	 
http://obcanskyzakonik.justice.cz/ 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	 
https://www.change.org/p/un-recognize-parental-alienation-as-violence-and-abuse-againstchildren?tk=QkqksZaCtj4oAN6Rzdvd2U1j6QzVuKl5r4E0zczAurk&utm_source=petition_update&utm_medium=email 

Mexico: Civil Code Capítulo III, Articulo 323 Septimus. May 9th, 2014 

Brazil: Law No. 12318/10. August 26th, 2010 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	Čl I bod 5. 
Body 5. až 41. sa označujú ako body 6. až 42. a vkladá sa nový bod 5. ktorý znie: "V § 25 sa vypúšťa odsek 3 a doterajšie odseky 4 a 5 sa označujú ako odseky 3 a 4." 

K odstráneniu doterajších interpretačných nejasností a nejednotných aplikačných postupov pri obmedzení styku maloletého dieťaťa s rodičom alebo zákaze styku maloletého dieťaťa s rodičom veľmi pomôže uzákonenie nemožnosti zneužívania § 25 odsek 3 na vydávanie trestného rozhodnutia netrestným súdom o zákaze styku rodiča s dieťaťom bez predchádzajúceho použitia obmedzenia styku rodiča s dieťaťom a súvisiaceho trestného konania. O zákaze styku či už dieťaťa s rodičom, alebo naopak rodiča s dieťaťom sa rozhoduje v trestnom konaní a zákon o rodine, občiansky súdny poriadok a civilné konanie nemôže a nesmie nahrádzať pôsobnosť trestného zákona, trestného poriadku a trestného konania. Navyše v súčastnosti súdy neakceptujú, že takéto rozhodnutie samozrejme nezbavuje súd povinnosti ďalej vec sledovať a vykonať všetky opatrenia na obnovenie riadneho rodinného života tak, aby došlo k naplneniu pozitívneho záväzku štátu. 

Opatrením súdu, ktoré veľmi účinne zasiahne do vzájomného pomeru rodiča s maloletým dieťaťom je zákaz styku medzi nimi. (Eliáš, J. a kol.: Zákon o rodině. Komentář. Praha : Orbis, 1970, str. 110). Pôvodný zákon o rodine č. 94/1963 Zb. upravoval možnosť zakázať styk rodiča s dieťaťom len vtedy, ak to bolo potrebné v záujme zdravia dieťaťa. V zmysle účinného zákona o rodine súd styk s dieťaťom zakáže, ak je to v záujme dieťaťa. (Ust. § 25 ods. 3). Nová právna úprava dáva súdu oveľa širšie možnosti zakázať styk maloletého dieťaťa s rodičom, keď záujem dieťaťa nezahŕňa len jeho fyzické a psychické zdravie, ale aj ochranu všeobecnejších atribútov jeho osobnosti – mravnosti, riadnej výchovy, citovej stability a pod. Možnosť zákazu styku rodiča s maloletým dieťaťom je opatrením krajného charakteru, výrazne zasahujúcim do rodičovských práv. Preto by k jeho nariadeniu mal súd pristúpiť len v jednoznačne odôvodnených prípadoch. Záveru súdu o potrebe zákazu styku rodiča s maloletým dieťaťom musí nevyhnutne predchádzať dostatočne zistený skutkový stav veci. Úplný zákaz styku je odôvodnenou výnimkou v rozhodovaní a neobíde sa bez spolupráce súdu s odborníkmi, najčastejšie z odboru psychológie a psychiatrie. 
Dôvodom na zákaz styku môže byť teda každopádne potencionálna ujma na fyzickom zdraví dieťaťa, ujma na psychickom zdraví dieťaťa a ujma v inej než zdravotnej oblasti (morálna, osobnostná a pod.). Fyzické zdravie dieťaťa reprezentuje jeho telesná integrita. Zväčša sú zásahy do telesného zdravia (bitie, kopanie, bodanie, sácanie, pálenie, odopieranie potravy a pod.) dobre preukázateľné lekárskym vyšetrením a obhliadkou tela, preto súd nemôže v tomto prípade zvažovať vyslovenie úplného zákazu styku a musí rozhodnúť bez ďalšieho, ak sa preukáže, že pôvodcom týchto znakov je rodič, proti ktorému návrh smeruje. Takéto rozhodnutie samozrejme nezbavuje súd povinnosti ďalej vec sledovať a vykonať všetky opatrenia na obnovenie riadneho rodinného života tak, aby došlo k naplneniu pozitívneho záväzku štátu. 
Preukázateľnosť ohrozenia psychického zdravia detí sa oproti fyzickému zdraviu sťažuje v dôsledku skutočnosti, že súd sa pri dostatočnom zistení skutkového stavu musí vysporiadať aj s rozlíšením, či uskutočňovanie styku rodiča s maloletým dieťaťom ohrozuje skutočne osobnosť dieťaťa a nejde len o predstieraný stav, vyvolaný zámerným pôsobením rodičia, ktorému bolo maloleté dieťa zverené do výchovy (R 96/1967 ). Prípadom, kedy obmedzením alebo zákazom styku súd chráni iný (než zdravotný) záujem dieťaťa je prípad, keď je rodič svojim spôsobom života pre dieťa nesprávnym príkladom, ak marí výchovné pôsobenie druhého rodiča alebo ostatných členov rodiny dieťaťa (Viac k tomu: Pavelková, B.: Zákaz styku. In: Ochrana práv maloletých v civilnom procese. BRATISLAVA: Vydavateľské oddelenie PRAF UK, 2007, s. 102 – 108) a pod. Môže byť nariaďovaný v dôsledku ochrany dieťaťa pred možnou neurotizáciou a chronifikovaním až psychotizáciou dieťaťa z dôvodu styku s druhým rodičom (Vokálová, D.: Obmedzenie a zákaz styku rodiča s maloletým dieťaťom. Bulletin slovenskej advokácie. ročník 2012, č. 6, str. 11). Dôvodom na zákaz styku môže byť tiež nemorálny spôsob života rodiča, nevhodné výchovné prostredie v jeho domácnosti, nesprávny životný partner, ohrozujúci riadnu výchovu dieťaťa, sociálny úpadok (III. ÚS 2620/08 (ČR)), neprijateľné postoje a reakcie rodiča k blízkym osobám či spoločenských skupinám a pod. Ak rodič nevykoná nápravu tohto stavu a dieťa naďalej vystavuje negatívnym vplyvom, je namieste, aby súd zvážil zákaz styku. Podľa judikatúry je jediným kritériom na vyslovenie zákazu styku rodiča s dieťaťom aktuálna nevyhnutnosť takéhoto opatrenia a záujem dieťaťa, z ktorého táto nevyhnutnosť vyplýva. (III. ÚS 438/05 (ČR)) Ani v tomto prípade však nesmie štát rezignovať na svoju povinnosť aktívne spolupôsobiť smerom k obnoveniu riadnych rodinných vzťahov. Rozhodnutie súdu o zákaze styku nemôže ponímať ako konečné odpratanie nepríjemného sporu. Intenzita zásahu, ktorú predstavuje práve zákaz styku rodiča s dieťaťom velí, aby súdy a štátne orgány nečakali pasívne, až dieťa nadobudne formálne plnoletosť a predmet konania odpadne, popr. až sa samovoľne či inak zmenia pomery a jedna zo zúčastnených strán sa na súd znova obráti s formálne procesným návrhom na úpravu styku. Zákaz styku rodiča s dieťaťom autoritatívne vyslovený súdom, hlavne v prípade, ak rodič zneužil svoju rodičovskú zodpovednosť, je opatrením časovo obmedzeným. Orgány sociálnoprávnej 
ochrany a súdy, každý podľa svojej pôsobnosti, preto musia aktívne skúmať, či dôvody tohto opatrenia trvajú, inými slovami, či sa toto opatrenie postupom času a zmenou okolností nestalo neprimeraným. (III. ÚS 438/05 (ČR)) Pokiaľ dospejú k záveru, že došlo k zmene okolností, môže súd aj bez návrhu začať konanie o zmenu rozhodnutia o zákaze styku, čo však nevylučuje vlastnú procesnú aktivitu účastníkov. Na verejného ochrancu práv sa pravidelne obracajú deti, ktoré sa nechcú stretávať s druhým rodičom, pretože nemá o nich záujem, je alkoholik, narkoman. Tieto deti majú strach a stres z uplatňovania pravidelného styku dieťaťa s rodičom. (Paulínová, K.: Realizácia a výkon práv a povinností rozvedených rodičov k deťom. Dieťa v ohrození. Zborník príspevkov z konferencie konanej dňa 10. – 11. decembra 2009. Bratislava, 2010, str. 334) Súdy o obmedzení a zákaze styku rodiča s maloletým dieťaťom môžu rozhodovať nielen v konaní vo veci samej, ale aj prostredníctvom návrhu na nariadenie predbežného opatrenia (napr. návrhom na nariadenie predbežného opatrenia, ktorým sa uloží druhému rodičovi povinnosť zdržať sa styku s maloletým dieťaťom). Požiadavky kladené zákonom na jeho nariadenie sú však rozličné od požiadaviek na vydanie rozhodnutia vo veci samej vzhľadom na jeho charakter. Predbežným opatrením súd dočasne upravuje pomery účastníkov konania, pričom je dôležité, že je povinný poskytnúť ochranu tomu, kto sa nariadenia predbežného opatrenia domáha, ale v rámci ústavných pravidiel tiež tomu, proti komu návrh smeruje. (IV. ÚS 257/2010) Treba však mať na zreteli aj to, že ochrana toho, voči komu predbežné opatrenie má smerovať, nemôže prakticky znemožňovať ochranu oprávnených záujmov druhej strany. Nariadenie predbežného opatrenia je preto dôvodné iba vtedy, ak je potrebné bezodkladne vyriešiť situáciu, v akej sa maloleté deti ocitli. (I. ÚS 347/06 ( ČR)) V rámci konania o nariadenie predbežného opatrenia je rozsah osvedčovania potreby dočasnej úpravy pomerov podstatne zúžený v dôsledku účelu a podstaty predbežného opatrenia, lehoty na rozhodnutie o návrhu a toho, že súd koná spravidla bez pojednávania a zásadne bez vypočutia účastníkov. (Vokálová, D.: Obmedzenie a zákaz styku rodiča s maloletým dieťaťom. Bulletin slovenskej advokácie. ročník 2012, č. 6, str. 8 - 15) 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	ČL. I bod 5 
Body 5 až 41 sa označujú ako body 6 až 42 a vkladá sa nový bod 5, ktorý znie: "V § 25 ods. 2 znie: Ak sa rodičia nedohodnú o úprave styku s maloletým dieťaťom podľa odseku 1, súd upraví styk rodičov s maloletým dieťaťom v rozhodnutí o rozvode tak, aby každý z rodičov mal zásadne právo stráviť s dieťaťom polovicu jeho voľného času; to neplatí, ak rodičia úpravu styku žiadajú neupraviť." 

K odstráneniu doterajších interpretačných nejasností a nejednotných aplikačných postupov pri plánovaní dovolenky detí s ich rodičmi po rozluke veľmi pomôže uzákonenie základného pravidla uvedeného na 80. strane habilitačnej práce. (PANEURÓPSKA VYSOKÁ ŠKOLA FAKULTA PRÁVA, PRÁVNE POSTAVENIE RODIČA VO VÝCHOVE MALOLETÉHO DIEŤAŤA, HABILITAČNÁ PRÁCA, BRATISLAVA 2012 JUDr. Bronislava Pavelková, PhD.) 

Základným pravidlom, z ktorého by mali súdy pri úprave styku vychádzať je, že každý z rodičov má zásadne právo stráviť s dieťaťom polovicu jeho voľného času.Tu sa prejavuje rozdiel medzi inštitútom striedavej starostlivosti a stykom, nakoľko pri striedavej starostlivosti každý z rodičov má právo tráviť s dieťaťom približne polovicu jeho všetkého času, nielen toho voľného. Voľným časom sa myslí nielen tzv. „bežný“ voľný čas počas pracovných dní školského roka, ale všetok voľný čas dieťaťa, vrátane víkendov, sviatkov a prázdnin. V konaní je teda prvoradé určiť, koľko 
približne času dieťa strávi v škole, resp. v predškolskom zariadení, detskom klube, prípravou na vyučovanie, krúžkami a záujmovou činnosťou, športom apod. Po časovom vymedzení denného režimu dieťaťa je potom možné určiť, približne aký čas predstavuje 1 voľného času dieťaťa. Toto množstvo času potom súd upraví ako rozsah stretávania v intervaloch, ktoré obom rodičom a záujmom dieťaťa čo najviac vyhovujú. Pri úprave by 
mala byť zachovaná proporcionalita rozloženia pri rešpektovaní rovnakých práv každého z rodičov (Vianoce, Silvester, Veľkonočné sviatky). 
Samozrejme, že pravidlo, uvedené v predchádzajúcom odseku, sa uplatňuje len vtedy, ak 
? sa rodičia nedohodnú na styku inak 
? oprávnený rodič má záujem na styku s dieťaťom v najväčšom možnom rozsahu. 
Rodičia môžu upraviť dohodou stretávanie sa s dieťaťom aj inak, v praxi niekedy dokonca táto dohoda supluje zverenie dieťaťa do striedavej starostlivosti, čo však nie je správne ani žiaduce. Ak každý rodič fakticky dokáže zabezpečovať polovicu času starostlivosti o dieťa, potom nie je namieste, aby zostalo zverené výlučne jednému z nich. Ide o zosúladenie faktickej a právnej reality. Zverením do osobnej starostlivosti sa zvyšuje 
pocit zodpovednosti za dieťa, dochádza k rovnomernému nielen faktickému, ale aj právnemu rozloženiu zodpovednosti oboch za výchovu dieťaťa, za vykonávanie dohľadu nad ním, za jeho usmerňovanie a riadenie jeho správania. Inak pristupuje rodič k výkonu svojich rodičovských práv a povinností, ak je mu dieťa ponechané v starostlivosti a inak, ak má len právo stretávania. Právo stretávania evokuje návštevu, ako akúsi formu 
výpožičky (Rudolph, J.: „Du bist mein Kind“. Cochemská praxe – cesty k lidštějšímu rodinnému právu. Praha, 2010, str. 69). Postavenie druhého rodiča voči dieťaťu potom pripomína určitý druh vlastníckeho práva k dieťaťu, čo vnáša zbytočné rozpory do vzájomného vzťahu rodičov 
a tak v konečnom dôsledku zaťažuje deti. Naviac - keďže sa rozhodnutím o zverení dieťaťa do osobnej starostlivosti jedného z rodičov nemení právne postavenie druhého rodiča, ktorý zostáva naďalej zodpovedný za výchovu svojho dieťaťa, je jeho zákonným zástupcom a patrí mu aj správa majetku dieťaťa – je spravodlivé ponechať mu (samozrejme za podmienky, že je schopný a ochotný sa o svoje dieťa riadne starať) právo 
osobnej starostlivosti oň a nedegradovať ho do pozície „víkendového rodiča“, ktorý bude zodpovedný len za voľnočasové aktivity. V praxi sa často možno stretnúť s postojom matiek, ktoré zásadne odmietajú zverenie dieťaťa do striedavej starostlivosti a hoci súhlasia s rozdelením času starostlivosti 50:50, trvajú na tom, aby boli deti zverené výlučne im a otec mal v tomto rozsahu „len“ upravený styk. Takýto postoj je výrazom absolútneho nepochopenia inštitútu rodičovských práv a povinností, inštitútu výchovy a inštitútu osobnej starostlivosti a je výchovnou úlohou súdu, aby obom rodičom vysvetlil, že zverením dieťaťa do osobnej starostlivosti sa na právnom postavení druhého rodiča nič nemení, nestráca žiadne oprávnenia ani povinnosti a je rovnako oprávnený aj povinný vychovávať ako rodič, ktorému je dieťa zverené do osobnej starostlivosti. K tomuto postoju má súd viesť nielen rodiča, ktorý má záujem o osobnú starostlivosť o dieťa (ale nechce rovnakú starostlivosť dovoliť druhému 
rodičovi), ale aj rodiča, ktorý sa bez ďalšieho vzdáva práva osobnej starostlivosti, je rozhodnutý prenechať to výlučne na druhého rodiča, nechce sa miešať do výchovy dieťaťa a mieni sa uspokojiť s krátkodobým „nevýchovným“ pôsobením v rozsahu pár dní v mesiaci. 
Rodičia sa môžu dohodnúť tiež tak, že oprávnený rodič bude realizovať stretávanie sa dieťaťom v čase víkendov v širšom rozsahu, než rodič, ktorý zabezpečuje osobnú starostlivosť o dieťa (napríklad v pomere 3:1 v kalendárnom mesiaci alebo tak, že oprávnený rodič bude zabezpečovať starostlivosť o dieťa počas každého víkendu v určenom čase). Alebo sa môžu dohodnúť tak, že stretávanie sa bude realizovať v menšom rozsahu, než je základným východiskom pre rozhodovanie. V takomto prípade by mal ale súd dôsledne zisťovať dôvody, ktoré vedú rodiča k laxnému postoju k plneniu svojich rodičovských práv a povinností a výchovným pôsobením naň zabezpečiť prevzatie riadnej plnohodnotnej zodpovednosti za výchovu a rozvoj svojho dieťaťa. Pokiaľ sa tento postoj rodiča súdu nepodarí zmeniť a naďalej má požiadavky na stretávanie sa s dieťaťom 
v menšom než východiskovom rozsahu, potom mu súd nemôže priznať právo na stretávanie vo väčšej, než požadovanej miere. Vyplýva to z už spomenutého charakteru práva styku, ktorý je výlučne chápaný ako rodičovské oprávnenie a nie zároveň aj ako povinnosť. Jednoznačne však súd musí v konaní zistiť, v akom rozsahu požaduje úpravu styku oprávnený rodič, aby mal za preukázanú maximálnu hranicu úpravy.  	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	Čl. I bod 5. 
Body 5. až 41. sa označujú ako body 6. až 42. a vkladá sa nový bod 5. ktorý znie: "5. § 24 ods. 2 znie: „ (2) Ak sú obidvaja rodičia spôsobilí dieťa vychovávať a ak majú o osobnú starostlivosť o dieťa obidvaja rodičia záujem, tak súd zverí dieťa do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov. Ak so striedavou osobnou starostlivosťou nesúhlasí jeden z rodičov dieťaťa, tak súd mu nezverí dieťa do osobnej starostlivosti." 

Dôvodová správa 

A. Všeobecná časť 

Dňa 20. mája 2010 bol v Zbierke zákonov Slovenskej republiky vyhlásený zákon č. 217/2010 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 36/2010 Z. z. o rodine v znení neskorších predpisov. Novelou bol do slovenského právneho poriadku zavedený inštitút striedavej osobnej starostlivosti o dieťa obidvomi rodičmi. 
Implementácia novely priniesla poznatky o sťaženej vykonateľnosti a vymožiteľnosti súdnych rozhodnutí. 
Návrh sa týka novely Zákona, kde sa precizujú zákonné opatrenia, ktoré vytvoria priestor a možnosti na vznik ďalších súdnych rozhodnutí o zverení dieťaťa do porozvodovej striedavej osobnej starostlivosti oboch rodičov. 
Návrh tiež precizuje Zákon č. 36/2005 Z.z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov, kde explicitne uvádza, že striedavá osobná starostlivosť o dieťa obidvomi rodičmi je relevantným a plnohodnotným variantom porozvodovej starostlivosti o dieťa a rešpektuje jeho najlepší záujem. 

B. Osobitná časť 

Zmena tohto ustanovenia vytvára širší priestor pre sudcov aj rodičov, aby lepšie využívali inštitút striedavej osobnej starostlivosti o dieťa obidvomi rodičmi v možných prípadoch. Tým sa zabezpečí, že viac detí rozvodom nepríde o jedného z rodičov, s ktorým by obvykle stratili alebo obmedzili kontakt. Toto ustanovenie zakladá na rešpektovanie rodičovských práv oboch rodičov a neobmedzuje práva dieťaťa na starostlivosť oboch rodičov. 

Predmetný návrh sa predkladá s cieľom podporiť možnosti pre rodičov, ktorí majú záujem a podmienky pre striedavú osobnú starostlivosť o dieťa obidvomi rodičmi, aby svoje deti mohli vychovávať v striedavej osobnej starostlivosti. Sme presvedčení, že striedavá osobná starostlivosť o dieťa obidvomi rodičmi, ak sú na to schopní rodičia a je to v najlepšom záujme dieťaťa je najlepší spôsob starostlivosti rodičov o deti, ak už spolu nežijú v domácnosti. Zároveň chceme podporiť súdy, aby viac zvažovali vo svojej každodennej rozhodovacej praxi tento spôsob výchovy detí po rozvode alebo rozchode rodičov dieťaťa. Rovnako povzbudiť rodičov, aby sami viac zvažovali možnosť takejto starostlivosti o dieťa a podporiť ich v dohode o pravidlách fungovania takejto starostlivosti aj za pomoci mediácie. Dôvodom je tiež skutočnosť, že striedavá osobná starostlivosť o dieťa obidvomi rodičmi po rozvode manželstva alebo rozchode rodičov najlepšie reflektuje zachovanie rovnocenného vzťahu k obom biologickým rodičom, čo je v najlepšom záujme dieťaťa. 

Podľa predkladaného návrhu zákona bude súd najskôr zvažovať úpravu práv a povinností rodičov k deťom po rozvode manželstva alebo po rozchode rodičov dieťaťa vo forme striedavej osobnej starostlivosti o dieťa obidvomi rodičmi. Za predpokladu, že obaja rodičia budú súhlasiť, súd zverí dieťa do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov. Toto navrhujeme z dôvodu, že sa stávajú v praxi prípady, že súdy nie vždy rešpektujú dohodu rodičov o striedavej osobnej starostlivosti o dieťa. V prípade, že obidvaja rodičia prejavia záujem o to, aby dieťa bolo zverené do osobnej starostlivosti, môže súd odkázať rodičov, aby sa pokúsili o dohodu formou mediácie. Mediácia je so svojimi jedinečnými vlastnosťami (neformálnosť, súkromnosť rozhovoru a riešenie osobných konfliktov nie len právnych problémov) ako stvorená pre formovanie fungujúcej dohody o striedavej osobnej starostlivosti o dieťa medzi rodičmi. Návrh zákona však nenúti ani súd ani rodičov dieťaťa sa dohodnúť na osobnej starostlivosti, ale vytvára lepšie podmienky pre prirodzené formovanie dohody o porozvodovej alebo porozchodovej starostlivosti, navyše s podporou pre striedavú osobnú starostlivosť rodičov o deti. 

Predložený návrh zákona má pozitívne sociálne vplyvy. 

Predložený návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, ústavnými zákonmi a s medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná. 

Navrhuje sa upraviť, aby súd v prvom rade skúmal, či sú splnené podmienky pre osobnú starostlivosť o dieťa a či rodičia o takúto formu úpravy práv a povinností majú záujem. Ak sa rodičia dohodnú na striedavej osobnej starostlivosti o dieťa obidvomi rodičmi, súd má zveriť dieťa do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov a uprednostniť tak dohodu rodičov o tom, ako budú po rozvode či rozchode vychovávať svoje dieťa. V prípade, že jeden z rodičov neprejaví záujem o to, aby súd zveril dieťa do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov, súd nemôže dieťa zveriť do jeho osobnej starostlivosti a môže odkázať rodičov, aby sa pokúsili dohodnúť prostredníctvom mediátora. Súd to môže zvážiť vzhľadom na konkrétne okolnosti prípadu. Pričom rodičia sa môžu zúčastniť informatívneho stretnutia u mediátora a nakoniec neuzavrieť dohodu o striedavej osobnej starostlivosti o dieťa obidvomi rodičmi, ale môžu aj iným spôsobom prostredníctvom mediátora dohodnúť porozvodovú alebo porozchodovú starostlivosť o dieťa. Vytvára sa tam väčší priestor pre dohodu rodičov na starostlivosti o dieťa, kde je väčší predpoklad jej dobrovoľného plnenia a zmenšenia konfliktov vyplývajúcich zo starostlivosti o dieťa. Ak ani jeden z rodičov neprejaví záujem o zverenie dieťaťa do osobnej starostlivosti, potom súd pokračuje v skúmaní najlepších záujmov dieťaťa, možností rodičov a upraví práva a povinnosti k maloletým deťom v súlade s inými ustanoveniami zákona o rodine. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 36/2005 Z. z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony 
Materiál vrátiť ministerstvu spravodlivosti na dopracovanie a odstránenie doterajších interpretačných nejasností a nejednotných aplikačných postupov dopracovať vo vzťahu k 

- prehodnoteniu platnej úpravy starostlivosti rodičov o dieťa po rozvode a zabezpečení spravodlivého postavenia všetkých zúčastnených strán s dôrazom na článok 7 (dieťa má právo na starostlivosť rodičov), článok 10 (posudzujú žiadosti dieťaťa alebo jeho rodičov pozitívnym, humánnym a urýchleným spôsobom, aby podanie žiadosti nemalo žiadne nepriaznivé dôsledky pre žiadateľa alebo členov jeho rodiny. Dieťa má právo udržiavať pravidelné osobné kontakty a priame styky s oboma rodičmi.), článok 11 (robia opatrenia na potieranie nezákonného premiestňovania detí do zahraničia a ich nenavracania späť.), článok 18 (vynaložia všetko úsilie na to, aby sa uznala zásada, že obaja rodičia majú spoločnú zodpovednosť za výchovu a vývoj dieťaťa. Rodičia majú prvotnú zodpovednosť za výchovu a vývoj dieťaťa. Za účelom zaručenia a podpory práv ustanovených týmto Dohovorom poskytujú štáty rodičom potrebnú pomoc pri plnení ich úlohy výchovy detí), článok 19 (ochranné opatrenia zahŕňajú podľa potreby účinné postupy na vytvorenie sociálnych programov zameraných na poskytnutie nevyhnutnej podpory dieťaťu, ako aj iné formy prevencie.) a článok 27 (robia potrebné opatrenia pre poskytovanie pomoci rodičom. Štáty robia všetky opatrenia nevyhnutné na zabezpečenie obnovy starostlivosti o dieťa zo strany rodičov) Dohovoru o právach dieťaťa (oznámenie Federálneho ministerstva zahraničných vecí č. 104/1991 Zb.), a to najmä 

právo dieťaťa oddeleného od jedného alebo oboch rodičov udržiavať pravidelné osobné kontakty s oboma rodičmi, 

povinnosť štátu, ktorý je zmluvnou stranou Dohovoru vynaložiť "všetko úsilie na to, aby bola uznaná zásada, že obaja rodičia majú spoločnú zodpovednosť za výchovu a vývoj dieťaťa", 

povinnosť rodičov zabezpečiť v rámci ich schopností a finančných možností životné podmienky potrebné pre rozvoj dieťaťa a povinnosť štátu, ktorý je zmluvnou stranou dohovoru, robiť "potrebné opatrenia pre poskytovanie pomoci rodičom" na uskutočňovanie práva dieťaťa "na životnú úroveň nevyhnutnú pre jeho telesný, duševný, duchovný, mravný a sociálny rozvoj"; 

- analýze ekonomických a sociálnych dôsledkov platnej úpravy sankcií pre rodiča, ktorý sa dopustil trestného činu zanedbania povinnej výživy, ktorých uplatnenie môže viesť k paradoxnej situácii, kedy vzniká väčšia ujma, ako je potrebné na dosiahnutie účelu sankcie, a nehospodárne sa nakladá s verejnými prostriedkami tým, že 

súd povinnej strane ukladá sankciu de facto znemožňujúcu povinnej strane plniť zákonom stanovený záväzok, tj. najmä nepodmienečný trest odňatia slobody, 

štát hradí náklady spojené s výkonom nepodmienečného trestu odňatia slobody uloženého povinnej strane; 

- prehodnotení platnej úpravy určovania výživného, aby sa vylúčili prípady, keď 

povinnej strane je stanovená vyživovacia povinnosť nezodpovedajúca jej skutočným majetkové pomerom a možnostiam tieto pomery zlepšiť, 

výživné sa určuje iba pre jednu z povinných strán, spravidla rodičovi, ktorý s dieťaťom nežije v spoločnej domácnosti, a neskúma sa ani to, do akej miery plní svoju vyživovaciu povinnosť druhá z povinných strán, ani to, či výživné slúži k napĺňaniu potrieb dieťaťa; 

- žiadaní príslušných štátnych orgánoch, predovšetkým Ministerstvo spravodlivosti, Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny a orgány justičné, aby v rámci svojich kompetencií 

dôslednejšie uplatňovali Dohovor o právach dieťaťa (oznámenie Federálneho ministerstva zahraničných vecí č 104/1991 Zb.), Európsky dohovor o výkone práv detí, Nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003, o právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000, a ďalšie predpisy medzinárodného práva a práva EÚ upravujúce práva dieťaťa a práva rodičov, najmä pokiaľ ide o právo dieťaťa poznať svojich rodičov a užívať ich starostlivosť a právo rodičov starať sa o dieťa a byť s dieťaťom v styku, 

zvýšili informovanosť a odbornú spôsobilosť opatrovníckych sudcov, súdnych znalcov a pracovníkov orgánov sociálno - právnej ochrany detí a prijali opatrenia potrebné na posilnenie osobnej zodpovednosti sudcov, 

využili skúsenosti zo susedných krajín k zlepšeniu slovenskej súdnej praxe v oblasti opatrovníctva (napr. tzv "Cochemský model", ktorý je založený na vzájomnej spolupráci zainteresovaných strán smerujúci k obmedzeniu konfliktu a včasnému dosiahnutie dohody), 

stanovili povinnosť súdu nariadiť rodičom stretnutie s mediátorom, ak sa nezhodnú na úprave starostlivosti o maloleté dieťa, a súčasne povinnosť rodičov uhradiť náklady mediácie v prípade, že neuzavrú mediačnú dohodu, 

jednoznačne upravili metodiku určovania výšky výživného (vrátane jeho spodnej a hornej hranice) a stanovili povinnosť súdu sa touto metodikou riadiť a každú odchýlku riadne odôvodniť (podobne ako v Nemecku, kde je za účelom zjednotenia judikatúry vo veci určenia primeraného výživného vydávaná napr. tzv. "Düsseldorfská tabuľka"), 

sankcie za zanedbanie povinnej výživy upravili a uplatňovali tak aby to nepôsobilo ujmu vyššiu, než je nevyhnutne potrebné na dosiahnutie ich účelu, a neviedlo k nehospodárnemu nakladanie s verejnými prostriedkami, 

zabezpečili, aby o pomeroch, starostlivosti a podiele oboch rodičov na výchove bolo rozhodované v lehote primeranej záujmu dieťaťa, najneskôr do 3 mesiacov od podania návrhu, aby pritom nebolo zabúdané na procesné právo dieťaťa na informácie a vypočutie jeho názoru a aby dieťaťu bola daná možnosť realizovať jeho práva samostatne, ak je to v jeho záujme, 

podporovali rovné zastúpenie organizácií na podporu práv detí a práva rodičov v poradných orgánoch a umožnili im zapojiť sa do pripomienkových konaní, ktoré prebiehajú v rámci prípravy nových právnych predpisov 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	Čl. I bod 36. 
Body 36. až 41. sa označujú ako body 37. až 42. a nový bod 36. znie: "36. V § 75 sa pripája odsek 3, ktorý znie: "Rodič, ktorému neumožní druhý rodič styk s maloletým dieťaťom upravený podľa § 25 odseku 1 alebo 2, môže zastaviť výplatu výživného pre maloleté dieťa rodičovi, ktorý v rozpore s dobrými mravmi neumožňuje maloletému dieťaťu styk s druhým rodičom." 

Účelom návrhu je upraviť podrobnosti zastavenia výplaty výživného na dieťa povinnému pri jeho nepodrobení sa rozhodnutiu 

Úpravou sa odstraňuje doterajšia absencia explicitnej právnej úpravy a reaguje sa na nedostatky, ktoré sa v tomto dôsledku vyskytujú v aplikačnej praxi, pričom prvoradým zámerom navrhovanej úpravy je ochrana záujmu dieťaťa. 

povinnému následkoch („sankciách“), ak sa povinný vykonateľnému rozhodnutiu nepodrobí. V takýchto prípadoch môže aj bez zastavil výplatu výživného povinnému 

Upravujú sa časové fázy, v ktorých bude oprávnený a povinný 
upovedomený o 

, tak aby bol zabezpečený efektívny a pružný výkon rozhodnutia a nedošlo k jeho zmareniu zo strany povinného. 

Podľa súčasnej právnej úpravy nemôže súd, ak ide o výživné pre maloleté dieťa, výživné nepriznať, ak by to bolo v rozpore s dobrými mravmi podľa § 75 odsek 2, ani ak jeden z rodičov opakovane bezdôvodne a zámerne neumožňuje druhému rodičovi upravený styk s dieťaťom. Navrhuje sa vzhľadom na pretrvávajúce interpretačné a praktické problémy s aktuálnym znením upraviť znenie ustanovenia § 75. Je nemorálne, ak nastáva situácia, v ktorej jeden z rodičov opakovane bezdôvodne a zámerne neumožňuje druhému rodičovi ani len súdom upravený styk s maloletým dieťaťom upravený podľa § 25 odseku 1 alebo 2 a tento sa nemôže nijako brániť a sankcionovať svojvoľné znemožňovanie súdom upraveného práva styku a takpovediac proti svojej vôli musí financovať rodiča, ktorý kriminogénne porušuje rozhodnutie súdu o styku rodiča a dieťaťa, čím spúšťa proces vytvárania pre dieťa nebezpečného syndrómu zavrhnutia rodiča. Keďže súdmi je tolerovaná prax, že aj niekoľko rokov ponechávajú bez rozhodnutia vo veci samej dočasnú úpravu styku rodiča s dieťaťom, čo súvisí s charakterom daného konania o rozvode a mimoriadnym charakterom takejto dočasnej úpravy styku s dieťaťom v jeho kontexte. Cieľom je, aby ani jedno dieťa nestratilo kontakt s obidvomi rodičmi, ktorí nebývajú v spoločnej domácnosti a aby nedošlo k odcudzeniu dieťaťa od jedného z rodičov a zabránilo sa vytvoreniu syndrómu zavrhnutia rodiča dieťaťom. Ustanovenie upravuje postup rodiča po začatí konania druhého rodiča spočívajúcom v znemožňovaní súdom upraveného práva styku. Okamžité časové lehoty súvisia s charakterom konania a hrozbou vytvorenia syndrómu zavrhnutia rodiča dieťaťom. Upravuje sa inštitút okamžitej sankcie smerujúcej k zabezpečeniu urýchleného znemožnenia konania v rozpore s dobrými mravmi bez pojednávania. 
Predkladaný návrh na doplnenie § 75 je návrhom jasných pravidiel pre efektívny mechanizmus ochrany maloletého dieťaťa v prípadoch, keď je možné výplatu výživného zastaviť k rukám rodiča, ktorý koná v rozpore s dobrými mravmi a súčasné inštitúty práva trvajú niekoľko mesiacov až rokov. 

Dôvodom tohto návrhu je aplikačná prax detí, ktoré boli násilne a proti ich vôli odňaté z osobnej starostlivosti jedného z rodičov a rodičov, ktorým bolo násilne a proti ich vôli odňaté dieťa z osobnej starostlivosti, konkrétne skutočnosť, že tieto deti a rodičia nemôžu dostatočne reagovať v situáciách, kedy im rodič s ponechanou (výhradnou) osobnou starostlivosťou neumožňuje realizovať ani len súdom upravený styk takto postihnutého dieťaťa a druhého rodiča a nasleduje vystavenie dieťaťa syndrómu zavrhnutia rodiča. Doterajšia právna úprava neustanovuje právomoc poškodeného dieťaťa a rodiča efektívne reagovať v uvedených situáciách. Navrhovaná úprava analogicky stanovuje sankciu v prípade maloletého dieťaťa tak, ako to ustanovuje § 75 odsek 2 pre plnoleté dieťa. Pokiaľ ide o zásah do základných práv a slobôd v OSP sa už nachádza inštitút príbuzný (podobný) navrhovanému inštitútu. Novela OSP v súvislosti s výkonom rozhodnutia o výchove maloletých detí, ktorá nadobudla účinnosť dňa 1. 1. 2012 [1], zaviedla do slovenského občianskeho konania z ústavnoprávneho hľadiska významné oprávnenie sudcu.[2] Jedná sa o oprávnenie sudcu vyzvať príslušný štátny orgán, aby zastavil výplatu rodičovského príspevku povinnému, alebo aby zastavil výplatu prídavku na dieťa a príplatku k prídavku na dieťa povinnému v situácii, ak následkom nepodrobenia sa rozhodnutiu, bude výzva súdu adresovaná príslušnému štátnemu orgánu, aby zastavil výplatu rodičovského príspevku povinnému, alebo aby zastavil výplatu prídavku na dieťa a príplatku k prídavku na dieťa povinnému. Pokiaľ ide o legalitu, predkladatelia majú za to, že oprávnenie je v navrhovanej právnej úprave dostatočne konkretizované. Jedným z prvkov, ktorý musí byť posúdený a zohľadnený pri určovaní najlepšieho záujmu dieťaťa je zachovanie rodinného prostredia a udržiavanie vzťahov. Podľa Výboru OSN pre práva dieťaťa je významným prvkom systému ochrany dieťaťa práve predchádzanie oddeleniu dieťaťa a zachovanie rodiny. Zakotvuje ho čl. 9 ods.1 Dohovoru o právach dieťaťa, kde sa požaduje, aby „dieťa nemohlo byť oddelené od svojich rodičov proti ich vôli, okrem prípadov, keď príslušné úrady na základe súdneho rozhodnutia a v súlade s platným právom a v príslušnom jednaní určia, že takéto oddelenie je potrebné v najlepšom záujme dieťaťa“. Ak sa oddelenie stane nevyhnutným a pokiaľ to nie je v rozpore s najlepším záujmom dieťaťa, musí byť zaručené nielen napr. udržiavanie väzieb dieťaťa s jeho rodičmi a súrodencami, ale musia byť zaručené vzťahy dieťaťa s jeho rodinou (príbuznými a osobami, ku ktorým má silný osobný vzťah). Uvedená zásada je v súlade aj so všeobecnou zásadou č. 3 Smernice o náhradnej starostlivosti o deti (OSN,2009): „je treba v prvom rade usilovať o zotrvanie detí, či ich návrat do starostlivosti rodičov“. 
[1] Zákon č. 388/2011 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony. 
[2] Bližšie: Dobrovodský, R.: In Zámožík a kol.: Civilné právo procesné. Výkon rozhodnutia o výchove maloletých. Aleš Čeněk 2013. S. 150 a nasl. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	Čl. I bod 5. 
Body 5. až 41. sa menia na body 6. až 42. a vkladá sa nový bod 5. ktorý znie: "5. § 24, § 25 a § 26 sa menia a znejú: 
§ 24 
(1) V schválenej dohode rodičov súdom, ktorou sa rozvádza manželstvo rodičov maloletého dieťaťa, sa upraví výkon ich rodičovských práv a povinností k maloletému dieťaťu na čas po rozvode, najmä zverenie maloletého dieťaťa do osobnej starostlivosti, zastupovanie a spravovanie jeho majetku. Súčasne súd schváli dohodu rodičov o výške výživného. 
(2) Ak sú obidvaja rodičia spôsobilí dieťa vychovávať a ak majú o osobnú starostlivosť o dieťa obidvaja rodičia záujem, tak súd môže schváliť dohodu rodičov o zverení dieťa do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov, ak je to v záujme dieťaťa a ak budú takto lepšie zaistené potreby dieťaťa. Ak so striedavou osobnou starostlivosťou súhlasí aspoň jeden z rodičov dieťaťa, tak súd musí skúmať, či bude striedavá osobná starostlivosť v záujme dieťaťa. 
(3) Súd môže schváliť dohodu rodičov o úprave výkonu rodičovských práv a povinností. Dohoda musí byť schválená súdom, inak je nevykonateľná. 
(4) Súd pri schvaľovaní dohody rodičov o výkone rodičovských práv a povinností rešpektuje právo maloletého dieťaťa na zachovanie jeho vzťahu k obidvom rodičom a vždy prihliadne na záujem maloletého dieťaťa, najmä na jeho citové väzby, vývinové potreby, stabilitu budúceho výchovného prostredia a ku schopnosti rodiča dohodnúť sa na výchove a starostlivosti o dieťa s druhým rodičom. Súd dbá, aby bolo rešpektované právo dieťaťa na výchovu a starostlivosť zo strany obidvoch rodičov a aby bolo rešpektované právo dieťaťa na udržovanie pravidelného, rovnocenného a rovnoprávneho osobného styku s obidvomi rodičmi. 
(5) Súd pri schvaľovaní dohody rodičov o zverení maloletého dieťaťa do osobnej starostlivosti jedného z rodičov dbá na právo toho rodiča, ktorému nebude maloleté dieťa zverené do osobnej starostlivosti, na pravidelné informovanie sa o maloletom dieťati. Súd môže schváliť dohodu rodičov o práve na pravidelné informovanie sa o maloletom dieťati. 
§ 25 
(1) Rodičia sa môžu dohodnúť o úprave styku s maloletým dieťaťom pred vyhlásením rozhodnutia, ktorým sa rozvádza manželstvo; dohoda o styku rodičov s maloletým dieťaťom sa stane súčasťou rozhodnutia o rozvode. 
(2) Ak sa rodičia dohodnú o úprave styku s maloletým dieťaťom podľa odseku 1, súd upraví styk rodičov s maloletým dieťaťom v schválenej dohode rodičov o rozvode; to neplatí, ak rodičia úpravu styku žiadajú neupraviť. 
(3) Ak je to potrebné v záujme maloletého dieťaťa, rodičia sa môžu dohodnúť na obmedzení styku maloletého dieťaťa s rodičom alebo zakázaní. 
(4) Ak jeden z rodičov opakovane bezdôvodne a zámerne neumožňuje druhému rodičovi styk s maloletým dieťaťom upravený podľa odseku 1 alebo 2, súd môže aj bez návrhu schváliť dohodu rodičov o zmene osobnej starostlivosti. 
(5) Ak je to potrebné v záujme maloletého dieťaťa a ak to vyžadujú pomery v rodine, súd môže schváliť dohodu rodičov o úprave styk dieťaťa aj s blízkymi osobami.6) Ustanovenia odsekov 1 až 4 sa použijú primerane. 
§ 26 
Ak sa zmenia pomery, súd môže aj bez návrhu schváliť dohodu rodičov o zmene rozhodnutia o výkone rodičovských práv a povinností. 

V zákone 265/1949 Sb. zo dňa 7. decembra 1949 o rodinnom práve sa nachádza slovo súd 47 krát. 
V zákone 94/1963 Zb. zo 4. decembra 1963 o rodine sa nachádza slovo súd 81 krát. 
V zákone 36/2005 Z.z. z 19. januára 2005 o rodine sa nachádza slovo súd 245 krát. 
V zmene a doplnení zákona č. 36/2005 Z. z. o rodine sa nachádza slovo súd 99 krát. 

Rozhodnutie súdu (víťazstvo alebo porážka) namiesto riešenia konfliktov v § 22 až § 27, nesprostredkovanie techník zmieru a nezosieťovanie profesií (rodinný mediátor) má za následok to, že v spore rodičov je v právnej praxi týkajúcej sa detí osobitne zreteľné, že v centre súdneho konania nie je ani tak "právo dieťaťa", ako skôr v drvivej väčšine prípadov "právo na dieťa". Veľmi často vykazujú také súdne konania podobnosti s majetkovoprávnymi súdnymi spormi. 

V praxi sa síce často používa imperatív "Dobro dieťaťa je nad právom rodičov" ako zaklínadlo usmerňovacieho najvyššieho cieľa súdneho konania, ale výklad práv detí pravidelne vyplýva zo záujmov rodičov, takže často v prípade sporného súdneho rozhodnutia, ktorým je spečatené vylúčenie jedného z rodičov zo života dieťaťa, dochádza k použitiu reálne existujúcej zásady: "Dobro / záujem jedného z rodičov je nad právom dieťaťa". Ani v právach dieťaťa, ani v ich používaní sa vôbec nezohľadňuje skutočnosť, že problémy, ktoré treba vyriešiť, majú takmer výhradne príčiny v rodičoch a nie v deťoch. Namiesto toho, aby sa dôsledky pripísali často - a to aj keď neúmyselne alebo nevedome - bezohľadným rodičom, naložia sa naopak na bedrá detí. Súdny terén, často vytváraný okolo detí v dôsledku vysoko sporných rodičovských stretov, však prakticky slúži vo väčšine prípadov výhradne na kompenzáciu záujmov dospelých, v tomto prípade toho rodiča, u ktorého dieťa žije. 

Po vynesení rozsudku, ktorý aj keď nespečatí alebo nepotvrdí definitívne vylúčenie jedného z rodičov zo života detí, už následne neprebieha sprievodná súdna kontrola prijatých úprav, resp. výhod, vyplývajúcich zo zdôvodnenia súdneho rozhodnutia. Takáto kontrola sa nerealizuje ani v prípadoch, keď bol súdom určený "kolízny opatrovník" (tzv. "advokát dieťaťa"), pretože jeho úloha končí s ukončením súdneho sporu. To v praxi znamená, že rodič, ktorý má dieťa v starostlivosti, súdne rozhodnutia týkajúce sa detí v mnohých prípadoch obchádza. 

A to nielen v prípadoch prevažujúcich v sporoch o starostlivosť o dieťa, keď rozhodnutia súdov spečatia status quo, zvýhodňujúce jedného z rodičov, ale aj v prípadoch dohodnutej úpravy. Spolupráca zúčastnených odborných profesií v tomto koncepte, ak si toto označenie vôbec zaslúži, resp. v tomto regulačnom systéme, sa už rozumie ako optimálna, keď dosiahne stupňa "pokojnej koexistencie". 

Právnici sa spravidla naučia, najneskôr po dôkaznom konaní, staticky zafixovať skutkový stav a medzi tým - ako tomu hovoria subsumarizovať - tzn. použiť k tomu opäť statický register, ktorý považujú za najvhodnejší. Dynamické procesy – a o ne sa jedná u rodinných vzťahov a u života dieťaťa zvlášť - vystihnúť a uchopiť - a pracovať s nimi alebo na seba prenesenú rozhodovaciu právomoc dokonca preniesť späť na rodičov, to je úplne cudzie systému profesijného rokovania, ktorému sa naučili. 

V momente, kedy je na súd doručené úvodné písomné podanie vo veci sporu o deti, je v ňom načrtnutá skutková podstata vecí už zase prekonaná. V momente ústneho súdneho konania, a o to viac neskôr, pri vynášaní rozsudku, sa skutková podstata vecí opätovne zmení. Táto dynamika rodinného života nie je kompatibilná so staticky konvenčnými právnymi kritériami štandardných súdnych konaní a rozsudkov. Aj skúsení sudcovia rodinného práva - ak odhliadneme od toho, že nie málo ľudí považuje za skúsenosť niečo, čo nikdy nezažili ani nespoznali - priznávajú, že dlhú cestu k svojej kompetencii z nemalej časti urazili za cenu rodinne-psychologickej "krvavej stopy". 

Na súdoch vyšších stupňov nemá táto skúsenosť často miesto. Miesta sudcov sú obsadzované podľa kritérií úradného kariérneho postupu, a tým aj uchádzačmi z iných odborných smerov, ktorí si rodinno-právne vedomosti musia ešte len osvojiť, a to ani nehovoriac o interdisciplinárnych technikách alebo základných znalostiach perspektívy dieťaťa v rodičovskom a rodinnom konflikte a z neho vychádzajúcich, deťmi vytváraných stratégií prežitia. 

V SR zákon nezaviedol interdisciplinárnu spoluprácu, založenú na myšlienke nenechať sa inštrumentalizovať konfliktom rodičov. Cieľom v SR nie je, aby sa stredobodom záujmu stali deti a ich vnímanie skutočnosti. 

Z toho vyplýva, že sa s cieľom odbremenenia detí v SR neprenášajú na rodičov vyššie požiadavky a nároky, aby tak rodičia mohli opäť plniť svoje povinnosti. 

V SR zákon neustanovuje, aby vzájomne koordinované profesie vnímali konflikt rodičov, alebo iných zúčastnených dospelých, perspektívou dieťaťa. Cieľom je priviesť rozhádaných rodičov, aspoň v najminimálnejšom záujme svojich detí, k ich rodičovskej autonómii, a tým k znovunadobudnutiu spoločnej zodpovednosti. Spôsob práce a úradného rokovania sa na základe trvalého ďalšieho vzdelávania profesií a rozvoja vypracovaných premís musí v SR vyznačovať včasnou a tým aj preventívnou intervenciou v konfliktoch: pokiaľ nie je nájdené počiatočné mimosúdne a takisto rýchlo nariadené riešenie, spíšu advokáti každého z rodičov krátko pozície svojich mandantov a doručia ich súdu rodinného práva, ktorý počas nasledujúcich dvoch až troch týždňov určí termín prvého ústneho súdneho konania, na ktoré pozve rodičov, advokátov a odbor starostlivosti o dieťa. Písomné podania protistrany ani písomné správy odboru starostlivosti o dieťa nie sú potrebné, pretože pracovník odboru starostlivosti o dieťa krátko pred týmto konaním kontaktuje rodičov aj deti a je tak bezprostredne informovaný o aktuálnej situácii. Pri tomto súdnom pojednávaní majú všetci zúčastnení možnosť podrobne predniesť a objasniť svoje pozície, záujmy a potreby. Ak rodičia neprídu ani k minimálnej dohode, sú bezprostredne po rokovaní, na ktorom je stanovený termín ďalšieho súdneho pojednávania, odoslaní do poradne, ktorá tiež bezodkladne začne pracovať na poradenskom koncepte. V závislosti od konkrétnej spornej situácie pripadá do úvahy miesto poradne angažovanie tiež rýchlo a cielene konajúceho súdneho znalca. Tento postup, praktizovaný účastnými profesiami, výrazne deeskaluje vzniknutý konflikt. 

Konštrukciu rodičovskej starostlivosti SR prax veľmi potrebuje, rodičovskú zodpovednosť majú len rodičia, a tá nie je disponibilná pre nikoho iného. 

V spolupôsobení profesií zaoberajúcich sa konfliktom rodičov (advokáti, odbor starostlivosti o dieťa, súdy, poradne, súdni znalci) sa od rodičov, ktorí už nie sú schopní sa ani kvôli minimálnym záujmom svojich detí dohodnúť alebo spolu vôbec komunikovať, požaduje, aby prijali pomoc odbornej poradne, ktorá má byť tiež zapojená do systému SR. Táto povinnosť vyplýva z ich rodičovskej zodpovednosti. Prijatie tejto pomoci dlhujú svojim deťom. 

Pretože aj po rozchode či rozvode rodičov ma zostávať v SR rodičovská starostlivosť výrazom spoločnej zodpovednosti oboch rodičov, je len na rodičoch samotných, aby odstránili pochybnosti o schopnosti svojej rodičovskej starostlivosti. V opačnom prípade musia z tejto svojej neschopnosti niesť v spornom konaní nasledujúce dôsledky - konkrétne: ak chce napríklad jeden z rodičov dosiahnuť kontinuálny styk s deťmi, musí akceptovať ponuky pomoci poradne, inak tento svoj cieľ nedosiahne. Ak chce jeden z rodičov obmedziť styk detí s druhým rodičom alebo mu úplne zabrániť, musí tiež akceptovať ponuku pomoci poradne, inak riskuje stratu dôležitých oblastí svojej vlastnej starostlivosti o dieťa, napríklad miesto obvyklého pobytu detí, spoluúčasť na úprave styku s deťmi a ďalšie. Doterajšie skúsenosti ukázali, že rodičia aj vo vysoko sporných konfliktoch - aj keď často sa sprvu vzpierajúci - nakoniec týmto požiadavkám vyhovejú, pretože predostretá alternatíva je pre nich akceptovateľná ešte menej. Ďalej doterajšie skúsenosti ukázali, že v priebehu spolupráce rodičov s poradňou sa v kontexte súdneho konania vyvinie z pôvodných odmietavých postojov dobrovoľná spolupráca rodičov, ktorí z nej po určitej dobe opäť nadobudli svoju autonómiu rokovaní a mohli tak aspoň v minimálnej miere dôjsť sami ku konsenzuálnej úprave. V SR musí prebehnúť procesom odohrávajúci sa u rodičov v posune od ich pôvodného odmietania ponúk pomoci poradne až ku spätnému nadobudnutiu ich autonómie. Füchsle-Voigt sa domnieva, že sa tu potvrdzuje takzvaná disonančná teória Leona Festingera. Týmto spôsobom konania sa účinne čelí zavrhnutiu jedného z rodičov a z toho plynúcim negatívnym dôsledkom pre všetkých dotknutých, najmä pre deti. 

Preto sa v prvej časti, piatej hlave (§ 22 až § 27) odoberá súdu právo rozhodnúť a ponecháva sa mu iba právo schváliť rodičovskú dohodu, čo je podporené aj znením zákona č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník PRVÁ ČASŤ VŠEOBECNÉ USTANOVENIA Prvá hlava OBČIANSKOPRÁVNE VZŤAHY A ICH OCHRANA § 3 (2) Fyzické a právnické osoby, štátne orgány a orgány miestnej samosprávy dbajú o to, aby nedochádzalo k ohrozovaniu a porušovaniu práv z občianskoprávnych vzťahov a aby sa prípadné rozpory medzi účastníkmi odstránili predovšetkým ich dohodou. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	Čl. I bod 5. 
Body 5. až 41. sa menia na body 6. až 42. a vkladá sa nový bod 5. ktorý znie: "5. V § 25 sa pripája odsek (6) ktorý znie: Ak jeden z rodičov mení vedomie maloletého dieťaťa tak, aby sa zničil jeho vzťah s druhým rodičom, súd aj bez návrhu zmení rozhodnutie o osobnej starostlivosti." 

Čo znamená "syndróm zavrhnutia rodiča"? 

I. V bežnej praxi. 
"Syndróm zavrhnutia rodičia" opisuje javy, ktoré sa môžu prejaviť vo vývoji dieťaťa v dôsledku úmyselného odcudzenia medzi dieťaťom a jedným z rodičov. Zavrhnutie rodiča je najčastejšie pozorovateľné, keď sa rodičia rozišli v spore, tento spor neprekonali, a rodič, u ktorého deti následne trvalo bývajú, kontakt detí ku druhému rodičovi obmedzuje alebo ho úplne znemožňuje. Následky takéhoto konania sú pre takéto deti navyše závislé ešte od toho, akým spôsobom je druhý rodič deťom prvým rodičom popisovaný - zvlášť, ak je prevažne alebo výhradne popisovaný negatívne, je démonizovaný alebo stvárňovaný ako nejaká príšera. Výskumy v USA preukázali, že takto vzniknuté zavrhnutie jedného z rodičov, spojené s jeho negatívnym vykresľovaním, vedie k závažným zmenám správania až po kriminálny život takto dotknutých detí. V USA sa tento jav odborne označuje ako Parental Alienation Syndrome (PAS) - syndróm zavrhnutia rodiča. 

II. V navrhovanej praxi. 
V spolupôsobení profesií zaoberajúcich sa konfliktom rodičov (advokáti, odbor starostlivosti o dieťa, súdy, poradne, súdni znalci) sa od rodičov, ktorí už nie sú schopní sa ani kvôli minimálnym záujmom svojich detí dohodnúť alebo spolu vôbec komunikovať, požaduje, aby prijali pomoc odbornej poradne (rodinný mediátor), ktorá je tiež zapojená do systému. Táto povinnosť vyplýva z ich rodičovskej zodpovednosti. Prijatie tejto pomoci dlhujú svojim deťom. 

Pretože aj po rozchode či rozvode rodičov zostáva v navrhovanom systéme rodičovská starostlivosť výrazom spoločnej zodpovednosti oboch rodičov, je len na rodičoch samotných, aby odstránili pochybnosti o schopnosti svojej rodičovskej starostlivosti. V opačnom prípade musia z tejto svojej neschopnosti niesť v spornom konaní nasledujúce dôsledky - konkrétne: ak chce napríklad jeden z rodičov dosiahnuť kontinuálny styk s deťmi, musí akceptovať ponuky pomoci poradne, inak tento svoj cieľa nedosiahne. Ak chce jeden z rodičov obmedziť styk detí s druhým rodičom alebo mu úplne zabrániť, musí tiež akceptovať ponuku pomoci poradne, inak riskuje stratu dôležitých oblastí svojej vlastnej starostlivosti o dieťa, napríklad miesto obvyklého pobytu detí, spoluúčasť na úprave styku s deťmi a ďalšie. Doterajšie skúsenosti ukázali, že rodičia aj vo vysoko sporných konfliktoch - aj keď často sa sprvu vzpierajúci - nakoniec týmto požiadavkám vyhovejú, pretože predostretá alternatíva je pre nich akceptovateľná ešte menej. Ďalej doterajšie skúsenosti ukázali, že v priebehu spolupráce rodičov s poradňou sa v kontexte súdneho konania vyvinula z pôvodných odmietavých postojov dobrovoľná spolupráca rodičov, ktorí z nej po určitej dobe opäť nadobudli svoju autonómiu rokovaní a mohli tak aspoň v minimálnej miere dôjsť sami ku konsenzuálnej úprave. V súčasnosti v SR neprebieha výskumný projekt, zaoberajúci sa procesom odohrávajúcim sa u rodičov v posune od ich pôvodného odmietania ponúk pomoci (poradne) až ku spätnému nadobudnutiu ich autonómie. Füchsle-Voigt sa domnieva, že sa tu potvrdzuje takzvaná disonančná teória Leona Festingera. Týmto spôsobom konania sa účinne čelí zavrhnutiu jedného z rodičov a z toho plynúcim negatívnym dôsledkom pre všetkých dotknutých, najmä pre deti. 

V príprave materiálu sa dôsledne pracovalo s metódami právnej komparatistiky, pričom predmetom porovnania bola okrem iného právna úprava Mexika: 

- CAPITULO III 
DE LA VIOLENCIA FAMILIAR 
Artículo 323 Septimus.- Comete violencia familiar el integrante de la familia que transforma la conciencia de un menor con el objeto de impedir, obstaculizar o destruir sus vínculos con uno de sus progenitores. 
La conducta descrita en el párrafo anterior, se denomina alienación parental cuando es realizada por uno de los padres, quien, acreditada dicha conducta, será suspendido en el ejercicio de la patria potestad del menor y, en consecuencia, del régimen de visitas y convivencias que, en su caso, tenga decretado. Asimismo, en caso de que el padre alienador tenga la guarda y custodia del nino, ésta pasará de inmediato al otro progenitor, si se trata de un caso de alienación leve o moderada. 
En el supuesto de que el menor presente un grado de alienación parental severo, en ningún caso, permanecerá bajo el cuidado del progenitor alienador o de la familia de éste, se suspenderá todo contacto con el padre alienador y el menor será sometido al tratamiento que indique el especialista que haya diagnosticado dicho trastorno. 
A fin de asegurar el bienestar del menor, y en caso de que, por su edad, resulte imposible que viva con el otro progenitor, el departamento de psicología del Tribunal Superior de Justicia del Distrito Federal, evaluando a los parientes más cercanos del nino, determinará qué persona quedará encargada de su cuidado; mientras recibe el tratamiento respectivo que haga posible la convivencia con el progenitor no alienador. 
El tratamiento para el nino alienado será llevado a cabo en el Departamento de Alienación Parental del Servicio Médico Forense del Tribunal Superior de Justicia del Distrito Federal. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
SRS 	Materiál vrátiť predkladateľovi na prepracovanie s cieľom na Slovensku ukončiť vládu krutej nespravodlivosti v porozchodovej starostlivosti o deti a ukončenie porozchodovej vojny ktorá ničí životy detí, rodičov a celých rodín 
Na Slovensku vládne krutá nespravodlivosť v porozchodovej starostlivosti o deti. Vedie sa tu doslova porozchodová vojna ktorá ničí životy detí, rodičov a celých rodín. Aj ľudia ktorí prežili teror či mučenie hovoria že to nie je nič oproti tomu keď vám siahnu na deti. A tu sa to deje denno denne. Deti vám bývajú niekedy pár minút od domova a vy ich nemôžete vidieť. Niekedy aj rok, dva. Napriek tomu že ste nič neurobili a povedzme vaša bývalá si našla novú známosť a odsťahovala sa. 
K tomu bránenia v styku, vymyslené choroby, neustále „párnovíkendové návštevy“, manipulácie, lži, syndrómy zavrhnutia rodiča dieťaťom, dlhý je výpočet nespravodlivostí a nekonečné utrpenie v srdci milujúceho rodiča. 
Krutosti ktoré sú v SR sú hrozivo reálne. Poznáme smutné príbehy ľudí. Skutočných ľudí, ktorí majú mená a adresy, ktorých tvrdenia sú podložené dôkazmi, ktoré môžno overiť. 
Návrhu zákona chýba nadšenie a vitalita pozdvihnúť otcovstvo a dať mu dôstojnú úroveň a šíriť pozitívne posolstvo rovnosti, radosti o tom, aké je úžasné milovať svoje deti, starať sa o nich a že je základným záujmom detí, aby aj napriek rozchodu vyrastali s oboma rodičmi. 
V SR funguje verejnosťou nekontrolovaná sféru sociálnej kurately, poručenských súdov, streteotypov, predsudkov, bezprávia, beznádeje a je neuveriteľné, že také niečo je na Slovensku a v právnom štáte vôbec možné. 
Tieto príbehy nemôžu plniť len naše spisy a mailové schránky, ale treba ich dať von. Treba ukázať čo niekto ani netuší. Napriek tomu že riešenie je jednoduché – po rozchode rozdeliť starostlivosť rovným dielom na radosť detí a bez zbytočných naťahovaní – nič také sa tu nedeje. Máme skvelé zákony, ale tie sa v praxi vôbec nedodržiavajú! A napriek štátnym orgánom – sociálnej kuratele a súdom, ktoré platíme z našich daní na ochranu detí a spravodlivosti – dokonca mnohé tieto orgány porozchodový konflikt ešte viac vyhrocujú a nespravodlivosti či trápenie detí ešte podporujú. 
Našou ambíciou je aj zverejnením týchto príbehov pomôcť k zmene tohto stavu. Veríme že aj s vašou pomocou o pár rokov budú takéto smutné príbehy na Slovensku minulosťou. 
“Súd dbá, aby bolo rešpektované právo dieťaťa na výchovu a starostlivosť zo strany obidvoch rodičov a aby bolo rešpektované právo dieťaťa na udržovanie pravidelného, rovnocenného a rovnoprávneho osobného styku s obidvomi rodičmi.” – Zákon o rodine. 
"Zakazuje sa poškodzovať, zvýhodňovať alebo znevýhodňovať kohokoľvek na základe pohlavia." - Ústava SR, článok 12, ods. 2 
Všetky prípady boli zaslané do poradne. Prípady evidujeme pod uvedeným číslom, kontakty a spis máme v kancelárii. Niektoré príbehy boli anonymizované, krátené a upravené. 
Máme krásny vzťah, styk bez problémov, no úrady mi bránia v rozšírení styku. Dobrý deň, mám dvojročnú dcéru, doteraz bol styk umožnený súdnym rozhodnutím iba 2 hod. každú párnu sobotu, a to za prítomnosti matky. Doteraz dieťa navštevujem, dieťa za mnou krásne ide. Kolízny opatrovník však spolu s psychológom UPSVaR zastáva názor – styk nerozširovať; vraj to z pohľadu citovej väzby dieťaťa na matku a opačne môže poškodiť zdravý psychický vývoj dieťaťa. Podľa mňa to je úplný nezmysel, už neviem, ako argumentovať vo svojom už treťom návrhu zmeny – rozšírenia styku otca s dieťaťom. Iste to nemôže 
byť pravda, že až od 4 – 5 roku veku dieťaťa je možný styk bez matky a celý víkend (názor psychológa UPSVaR) a súd to tak rešpektuje. 
Stanislav Dolinský Dubnica n/v 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115068. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Skrachovaný podnikateľ mi vzal deti, bráni nám v akomkoľvek kontakte, manipuluje náš vzťah a ja neviem, ako tomu zabrániť. Dobrý večer priatelia, manžel sa rozhodol, že mi po rozchode vezme deti. Má ich predbežne zverené súdom do opatery, hoci som to bola ja, kto s nimi bol materskej 10 rokov. Vzorne som sa o deti starala, dbala na ich vzdelanie a zdravie, no napriek tomu všetkému dnes deti nevidím a nemám. Manžel bol podnikateľ, jeho hospodársky výsledok je však dlh vo výške cca 1 mil. Eur voči dodávateľom, strata na DPH atď. Pripravil nás už o dom, no nejako sa mu podarilo dosiahnuť spomínané predbežné opatrenie. Až po určitej dobe som zistila, ako to mal naplánované. Teraz deťom zakazuje dokonca aj telefonický kontakt so mnou, uráža ich, keď mi volajú, trestá ich za každý pozitívny prejav ku mne. Obvykle mi volajú z WC, alebo keď sú mimo dosah otca. Máte pre mňa nejaké rady, ako to riešiť – čo mám robiť? 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115066. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Otcovi dala matka kontakt s dcérkou zakázať a malá nesmie vidieť ani starých rodičov, či iných príbuzných. Dobrý deň, moja švagriná podala žiadosť o rozvod a dokonca aj trestné stíhanie na môjho brata, myslíme si, že kvôli tomu, aby bol zákaz stretávania sa s dieťaťom (už bolo vydané aj predbežné opatrenie). Trestné 
oznámenie je za tyraniu všetkého druhu, samozrejme, ide o veci vymyslené. Švagriná odišla ako zvyčajne k rodičom i s deťmi, no už sa nevrátila, ani len neodpovedala na mobil. Brat už potom dostal len návrh na rozvod, informáciu o podaní trestného oznámenia atď. Švagriná neodpovedá na moje emaily, preto som šla na jej adresu. Ani tentoraz neodpovedala na sms a nebola doma, telefón vypnutý. Potrebovala by som sa poradiť s niekým, čo najlepšie robiť ďalej. Malá bola veľmi šťastná doma, na východnom Slovensku a myslíme si, že jej otec a my – starí rodičia, ja, jej teta – jej určite chýbame. Aspoň nám (keďže otcovi to 
zakázali) by mohli umožniť vidieť malú do rozvodového konania, lebo to pravdepodobne bude trvať, odhadujeme na 2 až 3 roky... a čas beží... Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115081. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Chýba mi skutočný otec Alena vyrastala v kompletnej rodine s dvoma sestrami a rodičmi. To, čo zažívali doma, sa ani zďaleka nedalo nazvať rodinnou idylkou. Naopak, bolo to trápenie, plné úzkosti a strachu. „Kým moje spolužiačky chodievali do školy usmiate, tešili sa z každej chvíle prežitej s ich otcami, to moje 
bolo sprevádzané strachom z otca, obavami, nervozitou, panikou ba až depresiami a úzkosťou, ktorá sa po čase preniesla do môjho každodenného života.“ 
So sestrami sa vždy obávali príchodu otca, potichu sa schovávali a so zatajeným dychom a malou dušičkou čakali, ako príde otec domov naladený. Bude mať vypité, bude voči nim opäť agresívny? „Veľakrát sme sa v noci budili na otcov krik, vulgarizmy a buchot hrncov, nezabudol pritom teatrálnom vystúpení otvoriť vchodové dvere, nech susedia vedia. Srdcia nám bili od strachu ako splašené, nemohli sme zaspať, ráno sme nemohli vstať do školy.“ Potom otec od rodiny odišiel. Najprv sa všetkým uľavilo. Ale po čase sa rany zahojili a deti cítili, že im len predsa niečo chýba. Nechýbali im tie scény a teror, ale chýbal im otec. 
„Chýba mi otec ako osoba v živote človeka. Chýba mi otec ako inštitúcia, na ktorú sa môžete obrátiť, keď vás otravuje dotieravý nápadník, keď vás treba „hodiť“ na diskotéku, keď sa učíte šoférovať, keď vám nejde „matika“, keď neviete poskladať skrinku z domu s nábytkom. Prosto človek, ktorý pôjde na pivo s novým 
frajerom, aby si ho „preklepol“, človek, ktorý bude dojatý a hrdý, keď vás uvidí v šatách na stužkovej, ktorý skočí do obchodu po lieky, keď sa neviete od bolesti ani pohnúť.“ Otec spĺňa v živote dieťaťa nenahraditeľnú rolu. Ak dieťa vyrastá bez otca, stráca možnosť mužského pohľadu na svet, časť jeho života sa stáva neúplnou, ako osobnosť dieťa trpí, pretože mu chýba druhý rodič. Otec po odchode z domu už ani raz neprišiel. Neozval sa ani sviatky, na narodeniny poslal akurát sms správu. V súčasnosti už všetky tri sestry majú svoje vlastné rodiny. Dnes je to už niečo, čo patrí minulosti. Ale stratené detstvo im už nikto nevráti. 
„Už som si zvykla, už na nikoho nečakám. Všetko som mu odpustila. Všetko som pochopila. Občas to tak býva, že sa ľudia rozchádzajú. Len jednu vec mi doteraz nikto nevysvetlil. Ako je možné, že otec dal prednosť cudzím deťom pred svojimi, ako je možné, že nás vidí len ako požieračov p eňazí, ako je možné, že má takú 
drzosť, aby nám klamal do očí, ako je možné, že nás nemiluje a nie sme preňho celý jeho život? Opravte ma, ak sa mýlim, ale ja si predstavujem rodičovstvo inak.“ „Závidím, zlá vlastnosť, ale ozaj závidím, všetkých tých skvelých otcov. Tých milujúcich otcov, ktorí by sa rozdali, predali na orgány, dali vŕtať do kolena, len aby ich dieťa bolo šťastné. Je veľmi smutné, že mnoho takýchto otcov je ukrátených o otcovstvo. Čo otcov, ale tých detí! A nikto z nich za to nemôže.“ Vierka, dcéra, študentka, 25 rokov Prešov 
Právo silnejšieho je u nás viac ako zákony a ústretovosť - deti si vzal a nehatene ich manipuluje proti mne. 
Môj bývalý manžel mi v poslednej dobe začal úplne brániť v kontakte s našou prostrednou dcérou. Začal sa vyhovárať na to, že dcéra nechce byť cez víkendy so mnou. So strednou a najstaršou sa po rozchode odsťahoval k svojim rodičom, najmladšia ostala so mnou. Medzitým boli stredná a najstaršia dcéra súdom zverené do jeho starostlivosti a najmladšiu dcéru zverili mne. Táto časť rozsudku OS BA IV však nie je právoplatná, nakoľko sme sa obidvaja voči nej odvolali a v súčasnosti prebieha odvolacie konanie na KS Bratislava. Zverenie detí som sa po rozvode snažila riešiť tým, že som podala návrh na vydanie predbežného rozhodnutia o starostlivosti o deti, ktoré však bolo OS BA IV zamietnuté a návrhom na výkon úradného rozhodnutia, ktorý bol tiež zamietnutý. Momentálne teda styk rodičov s deťmi nie je upravený žiadnym súdnym rozhodnutím a môj manžel si "právom silnejšieho" uzurpoval naše dve staršie dcéry. Po nejakej dobe sme sa za prítomnosti pracovníčky ÚPSVaR BA s manželom dohodli, že si budeme naše deti striedať aspoň na víkendy. Táto dohoda fungovala niekoľko mesiacov, až do posledných troch víkendov. Myslím, že bývalý manžel dcéru proti mne manipuluje. To mu uľahčuje aj to, že dcéra je ľahko ovplyvniteľná a videla, ako mi niekoľkokrát fyzicky ublížil, takže má strach ho neposlúchnuť. Neviem, čo mám v tejto situácii robiť, prosím poraďte mi. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150103. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Som obeťou nezodpovednej manipulácie syna na jednej strane a neschopnosti úradov zamedziť obštrukciám otca na druhej strane; najhoršie je, že hlavnou, nemou obeťou je náš syn! 
Predbežným opatrením naše dieťa zverili do starostlivosti ex-partnera, ktorý uvádzal ako dôvod moju domnelú duševnú nerovnováhu. Hoci tieto tvrdenia nijako nepodložil ani neboli nijako dokázané, dieťa predbežne zverili jemu a styk so synom bol a je dlhodobo veľmi obmedzený. Moje žiadosti o pomoc pri vymáhaní styku boli zo strany kurately odmietnuté, vraj to nie je v ich kompetencii. Zároveň som sa ich aj dotazovala, či pred rozhodnutím súdu budú skúmať aj moju domácnosť a spôsob (charakter, úroveň) mojej starostlivosti o syna, aby tak mohli objektívne posúdiť situáciu, no takému postupu sa bránia. Ako potom môžu objektívne rozhodnúť o starostlivosti, keď ma vôbec nemali možnosť preveriť osobne moje 
schopnosti vychovávať dieťa a všetko uzatvárajú len na podkladoch „jedna babka povedala“?! Veď oni vôbec nemajú prehľad, kde žijem, či pracujem a ako sa chovám k dieťaťu! Ex-partner so žiadnou kompromisnou dohodou o styku s dieťaťom nesúhlasil. Na pojednávaní dokonca bol 
vypočutý syn, aj napriek mojej námietke, že 8-ročné dieťa, ktoré už bolo dlhodobo zmanipulované zo strany ex-partner, sa môže o mne vyjadrovať iba negatívne. Sudkyňa, bez akéhokoľvek prihliadnutia na predchádzajúcu dobrú starostlivosť a potrebu zabezpečenia styku s dieťaťom, mi dokonca povedala: „Tak čo, pani, ako sa dohodneme? Dieťa bude zverené otcovi a vy budete mať styk, alebo trváte na zverení?“ 
Pripadala som si ako na trhovisku, kde sa dohadujeme o vrecko zemiakov, a nie o živú bytosť. Určili mi styk so synom jeden deň v týždni a jeden deň cez víkend (bez prespania). Táto úprava bola stanovená na základe výslovnej žiadosti syna, pod ktorú sa podpísala dlhodobá manipulácia zo strany otca a starej matky. Rozšírenie styku mi bolo zamietnuté, ani s náznakom záujmu o alternatívu riešenia (striedavka). Naše telefonické rozhovory sa buď nekonajú (nedvíha), alebo sú obmedzované (len 10 minút!) a každý hovor bol pod tlakom, odpočúvaný a nahrávaný. Otec by mal syna na styk pripraviť a – ako dobrý rodič dokonca i podporovať, no namiesto toho so synom hrá psychologickú hru otázok typu: ,,Chceš ísť 
k mame, alebo nechceš?“. Ako za týchto podmienok, kedy je celá moja osoba a starostlivosť o syna znevažovaná, potláčaná, alebo negativizovaná, môže dieťa rozvíjať, či vôbec uchovávať nejaký dobrý vzťah k vlastnej matke?! Už vyše 600 dní som nemala možnosť so svojim synom tráviť čas osamote, v pokoji a kľude sa podieľať na jeho živote a výchove. Skúšala som bránenie v styku riešiť zákonne, cez súd aj políciu – 
samozrejme, všetko neúspešne, dokonca s výsmechom súdu, že nekonám správne. Až po niekoľkonásobných žiadostiach som dosiahla nariadenie styku (5 trojhodinových stretnutí) do rozhodnutia súdu, a to bez prítomnosti otca, za prítomnosti tretej osoby (psychológa); no kým sa úradom 
podarilo vybaviť miestnosť a psychológa, z piatich stretnutí mi ostali iba 2. Znova som sa presvedčila, že štátne inštitúcie nevynakladajú žiadne úsilie a súčinnosť pri zabezpečení styku s dieťaťom, ba bezdôvodne ho odďaľujú. Naozaj nie je možné voči takémuto konaniu sa brániť?! Veď to je neskutočná diskriminácia rodičovstva! Prosím o radu, čo by som v tomto prípade mohla podniknúť, prípadne kde by som mala podať sťažnosť voči nečinnosti a prieťahom súdu, kurately a postupu psychológa, ktorý bol oboznámený s akútnosťou stavu styku. Táto situácia je pre mňa vysoko neúnosná a podpisuje sa aj na mojom zdraví. Angelika z Bratislavy 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115094. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Mali sme striedavku a všetko fungovalo veľmi dobre, no potom sa odsťahovala a teraz mi obmedzuje styk so synom. 
Obraciam sa na Vás s prosbou o pomoc, radu. Celý rok sme si nášho syna striedali na základe dohody, po 2 – 3 dňoch. Snažili sme sa aspoň 1 deň v týždni tráviť čas všetci traja spolu, podnikali výlety atď.; no po presťahovaní som bol takto nepriamo donútený tiež sa presťahovať k svojim rodičom, aby som bol bližšie k synovi. Syn a ja máme veľmi blízky vzťah a keď trávi čas so mnou, tak som sa mu vždy maximálne venujem, keďže je ešte malý. Za ten rok si už aj zvykol a vždy sa teší, keď preňho prídem. No najviac sa mu páči u mňa doma, kde sa narodil a kde strávil najviac času zo svojho života. Je mi jasné, že to pre syna nikdy nebude také ideálne, ako keby sme žili všetci traja spolu. Ex-partnerka asi pred dvoma týždňami požiadala o zverenie do jej starostlivosti. Zatiaľ mi neprišlo žiadne oznámenie. Odvtedy mi aj obmedzuje čas strávený so synom na dva dni v týždni. Vysvetľuje to tým, že syn potrebuje stabilitu (čo je určite pravda). No jej sťahovanie trikrát za rok mi až také stabilné nepríde. Syn má momentálne dobré zázemie aj u mňa a mojich rodičov, ale aj v mieste pobytu ex-partnerky. Ona sa však bude musieť zas do roka presťahovať. Chcem sa spýtať, ako to je so starostlivosťou, kým nerozhodne súd? Môže mi obmedziť stretávanie so synom? Aké sú šance, že syn bude zverený do striedavej starostlivosti? Čo môžem pre to urobiť? Veľmi sa bojím, že mi dovolia sa stretávať so synom len dva víkendy do mesiaca. Za radu a podporu vopred ďakujem. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150101. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Päť rokov sa starám o dcéru, no syna nemôžem mať v striedavke 
Volám sa Vlado, mám 36 rokov a už piaty rok žijem so svojou 14 ročnou dcérou Barborkou. Mesiac po mojom odchode od ex-manželky, prišla za mnou, že nechce ostať pri mame ale so mnou. Matka sa jej bez problémov na prvom pojednávaní ohľadom zverenia detí do výchovy zriekla, takže od jej 9tich rokov to s dcérou ťaháme spoločne. Kvôli nekonaniu trpí syn, trpí jeho sestra a trpím ja. Nik nechráni z kompetentných právo môjho syna na oboch rodičov, skôr naopak, napomáhajú tomu aby vyrastal ako polosirota a v konfliktnom prostredí. A to aj napriek tomu že som sa ako rodič osvedčil viac ako jeho matka. Mojím problémom však je, že mám ešte jedno dieťa, syna Mária, ktorý ostal bývať pri matke. V tom období mal len 3 roky a nebolo v jeho moci slobodne sa rozhodnúť s kým chce byť, bohužiaľ nie je mu to dovolené Čierna kniha rodičovstva Strana 11 ani teraz, keď už ide mať o mesiac 8 rokov. Sám vo výpovedi na súde povedal, že chce bývať radšej s otcom ale ako keby boli všetci hluchí... Som klasický prípad dvojtýždňového, víkendového otca ale boli a aj sú s tým stále problémy. Ex-manželka sa neustále snaží mi tieto stretávania obmedzovať a dokonca žiada súd, aby mi toto stretávanie ešte skrátil len na jeden víkend v mesiaci. Kedže sociálne pracovníčky pracujú tak ako pracujú, výsledkom bolo napríklad aj to, že sa podpísali pod žiadosť ex-manželky, že si ho nesmiem zobrať na víkend ak ochorie. Súd bez akéhokoľvek podrobnejšieho skúmania vydal predbežné opatrenie len na základe ich tvrdenia. Je jasné, že potom bol môj syn chorý častejšie a ja som ho nevidel aj mesiac. Nejde len o mňa ale aj o moju dcéru a Máriovu sestru Barborku, ktorá jednoducho nemôže byť so svojim bratom častejšie, pretože matka si po ňu nechodí a nejaví o ňu akýkoľvek záujem. Navrch všetkého ešte na ňu dokáže neuveriteľne počas rôznych jednaní a pojednávaní špiniť. Matka našich detí vie, že mne už nemôže nijak ublížiť a dcére sa nemôže inak pomstiť za to, že sa rozhodla bývať so mnou iba tak, že nám bráni v styku s Máriom. Už niekoľko rokov bojujem o svojho syna s ex-maželkou, so sociálkou, so súdmi a moje spisy, čo mám doma by vystačili na dva romány ale nevzdáme sa. Ani ja a ani moja dcéra a budeme bojovať ďalej, aby sme mohli byť s našim milovaným Máriom častejšie... Vladimír (36). operátor SCP Mondi, Ružomberok 
Uzurpuje si deti ako absolútny vládca, hoci sú so mnou šťastné a radi so mnou trávia čas. 
Po rozchode sa bývalá s našimi deťmi odsťahovala do Banskej Bystrice. V čase odchodu mala dcéra 2 roky 
a syn 5 mesiacov. Od tohto obdobia mám len veľmi obmedzené možnosti stretávania sa s deťmi (cca 2x 
mesačne, v piatok popoludní na 2 hodiny a v sobotu na 4 hodiny, plus nejaké sviatky spolu 2 – 3 dni, takisto 
po pár hodín). Stretávať sa s nimi môžem prakticky len v Bystrici, vždy iba v prítomnosti matky. Nemám 
možnosť si ich zobrať k sebe, hoci mám na to vytvorené podmienky; ba dokonca ani niekde sám, na výlet. 
Matka zašla až tak ďaleko, že navrhovala, aby sme sa s deťmi mohli stretávať počas sviatkov vždy len jeden 
deň, žiadna zmienka o o stretnutiach počas ich narodenín, resp. menín a každé stretnutie stále iba v jej 
prítomnosti, a to až do veku 6 rokov detí. Odôvodnila to výraznou citovou naviazanosťou detí na jej osobu, 
vekom detí, ako aj určitými zdravotnými problémami, ktoré má staršia dcéra. 
Súd potvrdil stretnutia za prítomnosti matky, no neviem si predstaviť situáciu, že by som si deti zobral 
k sebe (bývam so súčasnou partnerkou) a mala by tam byť prítomná i bývalá manželka. 
Čo však považujem za absolútne podstatné, je to, že i pri výrazne obmedzenej možnosti styku s deťmi sa 
nám podarilo vybudovať si podľa môjho názoru veľmi dobrý vzťah: napríklad dcéra sa vždy veľmi teší, keď 
prídem za nimi, pred všetkými ma na ihrisku vyobjíma, radostne kričí, aby oznámila svojmu bračekovi, že 
pozri sa, kto prišiel – oco!!! Vypytuje sa, či prídem aj ďalší deň, keď jej musím povedať, že nie (poviem jej, že 
nemôžem, lebo musím ísť do práce), je z toho smutná. Opakovane sa stalo, že pri mojom odchode chcela ísť 
so mnou apod. Obávam sa však, že ak nebudú v krátkej budúcnosti vytvorené podmienky na to, aby mohli 
deti so svojim otcom tráviť podstatne viac času, môže sa toto celé narušiť. 
Nerozumiem, prečo sa matka snaží tvrdiť, že deti nemôžu ísť so mnou, prípadne prespať u mňa, lebo by 
plakali a ktovie, ako by zaspávali. Nerozumiem, prečo sa musíme stretávať len v Bystrici, lebo inak by to 
narušilo ich prirodzený režim dňa, vývoj a čo ja viem, čo ešte. Nechápem argument, že keď budú chodiť do 
školy, budú sa musieť pripravovať na vyučovanie a teda bolo by najvhodnejšie, keby som sa s nimi počas 
víkendu mohol stretávať len v piatok a v sobotu, aby sa mohli pripravovať do školy. To akože s vlastným 
otcom sa nebudú môcť učiť??? 
A teraz – ako vyriešiť túto situáciu, keďže na základe postojov a správania sa matky je jasné, že k žiadnej 
rozumnej dohode nikdy nedôjde (možno len vtedy, keby som jej platil na výživné väčšinu svojho príjmu... 
a možno, že ani tak nie). Spoliehať sa teda na zodpovednosť matky a jej ochotu dohodnúť sa je úplne 
zbytočné. Spoliehať sa na rozhodovanie súdov je zase ako čakanie na Godota. Na koho sa mám obrátiť, aby 
sa tento problém riešil hneď – teraz, keď sú vzťahy medzi deťmi a ich otcom dobré, keď si ich budujeme 
a rozvíjame (prirodzene v rámci možností) a nie až vtedy, keď môže byť už neskoro?! 
Obraciam sa na Vás s prosbou o radu, akým spôsobom mám ďalej postupovať, keďže čas „letí“ neuveriteľne 
rýchlo a mám veľké obavy, že keď sa situácia nevyrieši v najbližšom čase, môže to mať ďalekosiahle 
negatívne následky a z našich detí sa môžu stať polosiroty, ktoré síce majú oboch rodičov, no jedného len 
na to, aby ich prišiel na pár hodín mesačne rozptýliť a hlavne na to, aby pravidelne platil čo najviac peňazí. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150106. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Ale mať syna na pár dní v mesiaci, cez víkend, predsa nie je ani výchovou ani starostlivosťou – je to skôr výsmech ako rodičovské práva a povinnosti!. 
Dobrý deň želám, chcel by som si dať súdom upraviť styk s synčekom. Mám však obavy, že matka bude toto 
konanie pred súdom rôzne preťahovať a odďaľovať tak ako v minulosti, keď bola tehotná. Toho času je zase 
tehotná, svoj zdravotný stav môže využívať na predlžovanie pojednávania. 
Po rozchode sme sa dohodli, že sa môžem so synčekom stretávať každý nepárny víkend a počas prázdnin a 
sviatkov sa dohodneme ústne. Matka s tým súhlasila, aj s tým, že mi nebude brániť v styku. Sudca vravel, že 
on proti tomu nič nemá, že to necháva na našej dohode. Veril som, že našu ústnu dohodu o styku so synom 
bude matka rešpektovať. Nestalo sa. Bolo chybou, že som si túto dohodu nedal potvrdiť rozsudkom. Počas 
dvoch týždňov, čo je malý u nej, sa jej nemôžem dovolať. Nemám s ním toho času ani telefonický kontakt, 
matka má vypnutý mobil a argumentuje tým, že nemá na zaplatenie mobilu. Po právnej stránke nemá 
súdom nepotvrdená ústna dohoda žiadny význam! 
Pritom mám viacero dokumentov, ktoré potvrdzujú, že som minimálne rovnako dobrým rodičom ako 
matka. Tak napríklad správa materskej školy hovorí: „... starostlivosť zo strany oboch rodičov bola rovnaká. 
Od roku 2009 sa o mal. Olivera staral otec, ktorý spolupracoval s materskou školou. Medzi otcom a 
dieťaťom je veľmi silná citová väzba.“ Podpísané sú triedne učiteľky a riaditeľka školy. Ďalej vyjadrenie 
ÚPSVaR v Humennom, kde kolízny opatrovník skúmal názor dieťaťa: „... zistenia nasvedčujú, že dieťa ľúbi 
svojho otca a majú pekný vzťah.“ Polícia šetrením zistila: „... na uvedenej adrese bolo zistené, že 
starostlivosť zo strany otca je na dobrej úrovni, byt je čistý.“ Ďalej sestra a kamarátka matky vypovedali, že 
som sa o syna staral a je medzi nami veľmi pekný citový vzťah. V potvrdení detskej lekárky z 20. 4. 2010 sa 
píše: „Potvrdzujem, že dieťa chodilo na našu ambulanciu na vyšetrenie prevažne v doprovode otca. Dieťa sa 
s otcom cítilo bezpečne, nebolo na ňom vidieť známky stresu.“ 
A tu je celý záver psychologického znaleckého posudku: 
Zistiť aký je vzájomný citový vzťah medzi maloletým a rodičmi. 
Maloletý má rád oboch rodičov, žiadneho z nich pocitovo neodmieta. Podvedome si želá, aby rodičia boli 
spolu, hoci svoju rodinu vnovej konštelácii prijíma, neprežíva ju nijak stresovo, len prirodzene nevie žiadnej 
z nich dať emocionálnu prednosť, ako to urobila matka. V kresebných aj všetkých hravých technikách dieťa 
vníma svoju rodinu ako mamka, ocko, ujo Laco - táto konštelácia je pre neho v súčasnosti prijateľná, 
čitateľná, pokiaľ má zabezpečený kontakt s oboma rodičmi striedavo, je vnútorne spokojný. Na nového 
súrodenca sa vnútorne teší, nevníma ho ako náhradu za seba u matky. 
2) Zistiť, aký je vzájomný citový vzťah medzi maloletým a manželom matky. 
K novému partnerovi sa maloletý citovo vzťahuje emocionálne veľmi živo, pozitívne, často ho oslovuje, 
ukazuje hračky práve jemu, poslúcha ho, má k nemu jednoznačne pozitívny citový vzťah. Dieťa do svojho 
zážitkového sveta zahsňa aj Laca (nového manžela), dokonca mu niekedy povie ocko, čo ale matka a jej 
manžel odmietajú a zdôrazňujú maloletému, že svojho ocka už má. Tak, ako som odpovedala v otázke č. 1, 
ak má zabezpečený kontakt s oboma rodičmi striedavo, je vnútorne spokojný; prítomnosť manžela 
neprežíva nijako negatívne. 
Zistiť, ktorý z rodičov ma lepšie predpoklady k riadnej výchove maloletého. 
Lepšie predpoklady k riadnej výchove maloletého má matka maloletého. Vyšetrenie matky poukazuje na 
diferencovanú osobnosť bez známok výraznejšej psychopatológie, s dobre rozvinutou citovou oblasťou a 
materinskými citmi. Otec dokáže byť láskavým a kompetentným rodičom, v súčasnej dobe však jeho 
správanie je riadené emóciami, ktoré strhávajú jeho osobnosť. V úlohe otca však v bežných kľudných 
podmienkach dokáže byť láskavý, starostlivý, svojho syna má úprimne rád, vie byť ochraňujúci, miestami až 
majetnícky. 
Matka nášho synčeka však na následnom pojednávaní začala hrať divadlo, plakať, ako môj syn pri mne trpí, 
že je stále chorý, keď jej ho vraciam, že jej nejde o peniaze apod. Keď jej sudca povedal, že podľa tohto 
znaleckého posudku by mi každý sudca dal dieťa do striedavej starostlivosti (ak by som býval bližšie), tak sa 
trošku upokojila. 
Mám voči synovi pocit viny, že som oňho nebojoval viac; myslím tým oveľa širší styk, aký máme teraz 
(nepárne víkendy). Chcem si to dať do poriadku, veď ja nemám čo prosiť o syna, keď mi to zaručuje ústava, 
ZoR a Dohovor o právach dieťaťa čl. 3, čl. 9, čl. 18. Neviem ale, čo tam mám presne udať ako dôvod: viem, 
že prvý dôvod je už len to, že sa nedá s matkou dohodnúť. Ďalej sú ohrozené moje práva, zaručené ústavou 
a dohovorom o ochrane dieťaťa. Pritom je jasné, že styk typu „každý nepárny víkend“ nenapĺňa práva 
dieťaťa (a povinnosť rodiča) na výchovu a starostlivosť. Čítal som veľa článkov z Vašej stránky, aj článok 
„Dieťa v súdnej moci“, ktorý ma zaujal a ktorý sa týka aj mňa. Viem, že mám právo na viac, ako mám teraz, 
na svojho syna. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150109. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Deti uniesla matka do zahraničia Dodnes nevie kde sú jeho deti. V roku 2008 si matka našla novú známosť a odišla bez udania miesta a 
dôvodu. V domácnosti sa nevyskytovali vážnejšie problémy, hádky, ani násilie. 
„Deti boli jedným zo stredobodov môjho života a sveta, poznal som ich od pôrodu. Spoločne sme sa hrali, 
učili sa chodiť, naháňali sa, neskôr som obe naučil bicyklovať sa a staršiu i jazdiť na kolieskových korčuliach. 
Staršia vedela čítať už hádam od štyri a pol roka , ba dokonca sme spolu i sem-tam varili alebo upratovali." 
Matka žila na Slovensku so zahraničným priateľom. S deťmi sa stretával iba občas cez víkendy - veľmi 
sporadicky. 
„Koľko piatkov a sobôt som však prišiel na dané miesto zbytočne? Koľko telefonátov ostalo bez odpovede? 
Koľko sms správ bez akejkoľvek odozvy? Nepomohlo ani súdom vydané predbežné opatrenie na aspoň 
minimálny styk – neustále bolo zo strany matky porušované. " 
Nedodržiavanie nariadenia súdu je beztrestné a styk s dieťaťom nevymožiteľný. Tým pádom ako 
právoplatný rodič prišiel o kontakt s deťmi a bol vždy podmienený len ochotou a súhlasom matky, ako keby 
to bol jej majetok. Štátne orgány nijako nepomohli a nezasiahli. 
V januári 2010 boli deti unesené do zahraničia. Bez oznámenia, bez súhlasu, bez ich názoru. 
„Chúďatká moje dievčatá! Nedokážem si ani predstaviť, ako musia trpieť každý deň odlúčenia, ako sú 
pretvárané, ako sa ich mysle, srdiečka a duše bránia. Ako bojujú so sebou, ako (možno) vyhrávajú, ako 
(možno) podliehajú... A ako – a to určite - vždy, tak či tak prehrávajú! Tým, že strácajú jedného z rodičov - 
proti svojej vôli.“ 
Už viac ako rok nemá o deťoch žiadnu správu. Nevie kde sú, deti hľadal prostredníctvom Centra pre 
medzinárodno-právnu ochranu detí a mládeže Bratislava, Červeného kríža, polície, Interpolu. No 
bezvýsledne... 
Neexistuje inštitúcia, ktorá by efektívne bránila a chránila deti pred zlovôľou jedného rodiča. Neexistuje 
žiadny zákon, ktorý by zabraňoval únosom detí rodičmi. Štát nerobí nič, aby zabránil okrádaniu detí o 
otca, znásilneniu detskej duše a srdca jedným z rodičov. 
Milujúci otec dvoch detí žije v beznádeji a smútku. 
„Zmietaný medzi útlakom štátu, bezmocnosťou a apatiou na jednej strane a vôľou, morálnou povinnosťou 
stále o deti bojovať ako ich otec, na druhej strane, potácam sa dňami, týždňami, mesiacmi. A predo mnou je 
perspektíva, strach, obava. Obava, že raz uvidím svoje vlastné deti, ktoré odo mňa budú utekať ako od úplne 
cudzieho človeka. Deti, ktoré možno ani nebudú poznať vlastnú rodnú reč. Deti, v ktorých len veľmi ťažko 
uvidím niečo z toho, čo som im chcel zo seba odovzdať. Nebudem mať pre ne žiadnu odpoveď, žiadne 
vysvetlenie – iba skoro vyhasnuté, obité, deravé srdce, v ktorom kedysi svietilo slnko a v ktorom sídlili - moji 
malí anjeli - moja Saška a moja Miška." 
Erik, 36 rokov, asistent logistiky, Vinné , Dcéra Saša 7 rokov, Dcéra Miška 5 rokov 
Matka odišla, syna nechala mne. Potom sa zrazu „zobudila“ a neváha ma očierňovať, len aby syna zverili jej. 
Manželka odišla z domu bez dieťaťa (vtedy 6 r. syn) v 12.2009 a v ten istý mesiac podala o rozvod a 
samostatne aj úpravu styku s dieťaťom. Hneď nato začala s pokusmi o ,,únos“ chlapca s jasným plánom – 
odstaviť ho odo mňa a ak som chcel, aby chodil do škôlky, musel som škôlku strážiť (keď tam bol). V marci 
sme sa dohodli na styku matky každý druhý víkend od Pi do Ne + cez sviatky atď., čo funguje doteraz. KO 
však preferuje matku aj napriek tomu, že znalec uviedol o. i.: „... matka je labilná, nekoncepčná, nezrelá, 
nespoľahlivá, reaguje podráždene...“. V spise je tiež množstvo nepravdivých tvrdení a vyložených klamstiev 
od matky, ktoré ale nikto nepožaduje doložiť a ak ich ja prácne vyvrátim, nič sa nedeje. Matka vybavila 
dieťaťu pas, idú dovolenky a chce vycestovať – s čím by som problém nemal, len sme mali o tom 
komunikovať. Chlapec je zatiaľ stále u mňa (nie v starostlivosti, len je upravený styk). Teraz má 7 rokov 
a stále bol väčšinou so mnou a matka sa nikdy súvislejšie o syna nestarala, ani neprejavila nejaký skutočný 
silný záujem o to – starostlivosť nemá vo svojich pudoch... A takto si zatiaľ žijeme... Ale... dokedy...? 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150111. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Kvôli práci som musel ísť do zahraničia, ale vzdialenosť jej nestačí – bráni mi s deťmi ešte aj telefonovať! 
Dobrý deň, 
som rozvedený od minulého roka, ale s ex-manželkou nežijeme spolu už dva roky. Máme dve deti – syna (7) 
a dcéru (4). Kvôli práci som musel vycestovať do zahraničia, kde som dva mesiace. Počas celej tejto doby mi 
ex neumožňuje komunikovať s deťmi; maximálne s nimi volám raz do týždňa prípadne týždňa a pol, čo je 
pre mňa veľmi málo. O to viac, že dnešnej dobe sa dá volať zadarmo cez skype. Keď som bol na Slovensku, 
jej prístup nebol o nič lepší, ale mohol som ich navštíviť každý druhý víkend podľa rozsudku. Teraz však z 
finančných dôvodov nemôžem cestovať každý druhý víkend na Slovensko a ona mi buď nezdvíha telefón, 
alebo mi zdvihne a povie, že nemajú čas, lebo... že sa ozve. Ale neozve sa a tak podobne. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150113. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Prípad, akých sú stovky 
Ex-manželka mi bránila v styku s deťmi a až po viacnásobnom privolaní polície sa styk zlepšil. Do dnešného 
dňa cez sms-ky vyvíja na mňa psychický tlak a snaží sa zabrániť, aby sa mi podarilo s nimi stretnúť častejšie. 
S deťmi sa stretávame dva dni po dvoch týždňoch bez možnosti prespania. Domnieva sa, že je najlepšia 
matka na svete, a pritom si myslím, že deti psychicky ovplyvňuje proti mne a deformuje, deti sú pri nej 
zakríknuté a neustále im podáva rôzne lieky, aj keď to nie je nutné. Podal som žiadosť na súd o striedavú 
starostlivosť. Svoje deti nadovšetko milujem a chcem sa podieľať na ich výchove a podporovať ich v 
záujmových činnostiach. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150114. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Krivé obvinenie zo sexuálneho zneužívania zničilo môj vzťah so synom a labilná matka mi naďalej všemožne bráni akémukoľvek kontaktu s ním 
Tento prípad je sám osebe taký rozsiahly, že by vystačil na celú knihu. Zhrnieme preto podstatné záležitosti: 
Matka podala na mňa, ako bývalého manžela, trestné oznámenie zo sexuálneho zneužívania vlastného syna 
– vyšetrovanie políciou, v rámci ktorého bolo nariadené aj súdnoznalecké dokazovanie z odboru klinickej 
psychológie detí preukázali moju nevinu a vyšetrovanie bolo zastavené. 8 mesiacov po podaní trestného 
oznámenia a 4 mesiace po uzavretí prípadu bolo nariadené nové znalecké dokazovanie z odboru klinickej 
psychológie dospelých, detí a psychológie sexuality a znalecké posudky znova potvrdili, že uvedené skutky 
sa nepreukázali. Znalec v posudku uviedol, že skutky, ktoré sa pracovníčkam ÚPSVaR javili ako reálne, boli 
v skutočnosti iba prepísané z trestného oznámenia a skutky, ktoré malo dieťa opísať, boli vykonštruované 
matkou. Cieľom matky bolo, v spolupráci s ÚPSVaR (!), dlhodobé marenie môjho stretávania sa so synom. 
Uvediem len niekoľko citátov z týchto posudkov: „V psychickom prežívaní a správaní dieťaťa nie sú 
prítomné symptómy, ktoré by poukazovali na potencionálne sexuálne zneužívanie... 
„Otec má adekvátne mentálne, súčasne žiadúco zrelé osobnostné a sociálne predpoklady zvládnuť záťaž 
rodičovskej role. Zaznamenávame primerané tempo sociálneho zrenia, najmä zrelosti rodičovského postoja, 
čo optimalizuje adekvátne zvládanie rodičovskej role... V osobnostnej charakteristike probanta je v popredí 
citová vyrovnanosť, zrelosť, sebaistota, adekvátna intelektuálna prispôsobivosť. Má zodpovedný postoj 
k realite, je vytrvalý, svedomitý, mravne zrelý, čo pozitívne ovplyvňuje jeho adekvátnu socializáciu, kontakt 
s okolím, tým i naplňovanie rodičovskej role. Štruktúra psychosexuality: Je identifikovaný s mužskou 
pohlavnou rolou, orientácia je heterosexuálna, s exkluzívnou preferenciou dospelých žien... Otec 
maloletého netrpí sexuálnou úchylkou. Otec je identifikovaný s mužskou pohlavnou rolou, orientácia je 
heterosexuálna s exkluzívnou preferenciou dospelých žien. Na udržanie, resp. obnovenie kontaktu so 
synom bol schopný vynaložiť extrémne mnoho energie.“ 
Naopak, dokonca písomné vyjadenia matky pre súd a ÚPSVaR potvrdzujú, že nemá záujem, aby som sa 
stýkal so synom. Priamo i nepriamo ma stále napáda a obviňuje (pred synom hovorí o mne nepravdy, 
nadávala mi, fyzicky ma napádala, opľúvala...) a samozrejme, neplní rozhodnutia súdov o určenom styku – 
dieťa na stretnutie nedovedie, nepripraví po psychickej stránke a aj po telesnej (keď mrzne, neoblečie mu 
vetrovku a čiapku), príp. sa v čase odovzdania dieťaťa zdržiava na inej adrese, ako jej to určuje rozsudok. 
Nebráni jej v tom ani to, že podľa jej vlastných slov: „Nepopieram, že dieťa sa na otca teší. Dieťa si 
uvedomuje a chápe otca ako osobu, ktorá sa s ním príde hrať. Keď je dieťa v prítomnosti otca, v ten deň 
nechce spať... Dieťa je živé, nie sú žiadne problémy pri odovzdávaní dieťaťa. Dieťa sa bez problémov od otca 
ku mne vracia... Dieťa sa na otca teší, nikdy nebol problém ohľadne styku otca s dieťaťom. Otec sa o dieťa 
zaujíma, pre dieťa príde vždy v tom istom čase, ako mu stanovil súd.“ 
Pokiaľ ide o psychické dispozície matky ako osoby a rodiča, moje skúsenosti a „zážitky“ sú ako z filmu: ničila 
zariadenie bytu – doškriabala nový písací stôl, hodila lyžicu kečupu o stenu, zrezala kvety v kvetináčoch, 
strihala fotografie, zo skrine mi vyhadzovala poukladané veci, obviňovala môjho bývalého kolegu z frigidity 
a senility, kreslila mi do diáru spermie... Mávala dokonca záchvaty zúrivosti (aj v prítomnosti mojich 
príbuzných), príp. v noci odišla z domu, k mojim príbuzným, u ktorých prespala a im tvrdila, že som ju 
vyhodil z domu. Stávalo sa, že sa na návšteve opila (sama si nalievala tvrdý alkohol), potom sa celá ovracala, 
aj byt. Vyhadzovala mi veci z vešiaka vonku, na chodbu, aj s peňaženkou a mobilom a potom ma nabádala, 
aby som si veci šiel pozbierať, že mi ich niekto ukradne. 
Znalkyňa zhodnotila rodičov takto: 
on ona 
Skóre neurotizmu je veľmi nízke, vypovedá 
o pomerne kvalitnej záťažovej tolerancii. 
V dotazníkových ukazovateľoch sú všetky hodnoty 
v norme. 
V projektívnych testoch sa osobnostná štruktúra 
javí ako emočne nevyrovnaná, s tendenciami 
k senzitívnej vzťahovačnosti. 
V konflikte, resp. v situáciách emočného stresu je 
Otec dieťaťa je intelektovo nadaná akcentovaná 
osobnosť. Závažnejšia psychická patológia u neho 
nebola preukázaná. 
K maloletému synovi má vytvorené pozitívne citové 
väzby. Na príchod otca reaguje maloletý x radostne. 
Maloletý sa k otcovi túli. 
Otec je voči synovi trpezlivý, jeho správanie je pokojné 
a ústretové. 
Maloletý otca mierne preferoval. 
možný výskyt impulzívneho až explozívneho 
reagovania – aj s prelomom agresivity v otvorenej 
podobe. 
Vysoká psychická záťaž môže u menovanej viesť 
k dekompenázii psychického stavu až do 
hraniného obrazu, kedy je jej kontakt s realitou 
zmenený. 
V jej myslení sú prítomné prvky iracionality až 
magické prvky. 
Možno u nej predpokladať prešmyky z úzkostného 
ladenia do útočného reagovania. 
Záver: 
Priaznivejšie psychické predpoklady pre plnohodnotnú starostlivosť o dieťa sú vytvorené u otca dieťaťa. 
O zverení dieťaťa matke je možné uvažovať v prípade, že by matka dieťaťa bola súdom zaviazaná 
k spolupráci a ambulantným psychiatrom. 
Odmietanie otca dieťaťom je nepochybne 
pod vplyvom matky. 
Príťažlivá svojou komplikovanou povahou – tzv. osudovej ženy. 
Rozporuplná, konfliktná, agresívna, manipulatívna, žiarlivá, 
vzťahovačná. Egocentrická osobnosť citovo deprivovaná. 
Osobnosť emocionálne nevyrovnaná a psychicky labilná. Je 
kverulant. Vie existovať len v asymetrických vzťahoch 
s maximom moci na jej strane. 
Trvalejšie stratégie medziosobnostného správania sa vyznačujú 
úzkosťou z ľudskej blízkosti, neschopnosťou symetrického 
vzťahu s dospelou osobou založenom na rovnosti. Absentuje 
empatia, súcit, citová rezonancia a druhým človekom, čo je 
elementárna podmienka ľudskej vzájomnosti – t.j. hlbokej 
a trvalej citovej väzby, ktorá sa časom môže replikovať aj na 
ďalšie osoby. Náhradou za to je patologicky tesné pripútanie sa 
k ľahko manipulovateľnej detskej bytosti. Emocionalita je 
plytká, egocentrická pozostávajúca z negatívnych citových 
kvalít. 
Navonok ju charakterizuje impulzivita. Odlišné názory 
hyperkriticky hodnotí na základe selektívne vybraných 
informácií. Afektivita je mimoriadne labilná. Problémy rieši 
únikom, agresiou alebo opozicionizmom. Pri vyšetrení znalcom 
zamlčala, že jej otec má nariadenú ochrannú liečbu z dôvodu 
chronickej duševnej choroby. 
K otázke, do odmietania dieťaťa otcom uvádzam, že ide o výsledok manipulatívneho správania matky. 
Jeho terajší odmietavý postoj k otcovi je nepochybne pod vplyvom matky. Matka si musí byť vedomá, že je 
povinná vplývať na dieťa tak, aby sa mohol so svojim otcom stretávať. 
Pritom je v záujme ďalšieho telesného a duševného vývoja, aby sa maloletý stretával aj so starým otcom. 
Evokovanie dieťaťa matkou, aby malo odpor voči otcovi je zavrhnutiahodné. 
Tu by som chcel upozorniť na jeden nebezpečný alibizmus matky dieťaťa a síce ona je zodpovedná za 
výchovu dieťaťa a nemôže sa skrývať za rozhodnutie dieťaťa, či sa bude alebo nebude chcieť stretávať 
s otcom. Ide totiž o neprehľadnú situáciu, keďže dieťa je manipulované, tak sa nedá hovoriť o inom 
slobodnom rozhodnutí. 
„Matka je nezvratne presvedčená o tom, že otec sa dopustil trestného činu, pritom jej argumenty stoja na 
mimoriadne vratkých základoch.“ 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150115. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Nikdy si nie som istý, či sa s deťmi stretnem alebo nie. 
Pekný deň, ex-manželka odmietla dať deti na letné prázdniny, ani neposkytla náhradný termín. Odôvodnila 
to tým, že ide s deťmi na dovolenku mimo územia Slovenska. Napriek tomu som v dvoch termínoch išiel pre 
deti. Mám nárok na odškodnenie za zmarený styk s deťmi, na preplatenie nákladov? Podotýkam, že moje 
náklady činili za dve cesty spolu cca 100 € (cesta z Košíc do Nitry a späť motorovým vozidlom). Exmanželka 
mi neprítomnosť na Slovensku dala na vedomie niekoľko dní vopred, avšak pre jej opakované obštrukčné 
konanie a opakované odmietnutie na odovzdanie detí otcovi, som si nebol istý, či ide o pravdu, alebo nie, 
namietal som, že mám na deti nárok, dožadoval som sa styku s deťmi podľa rozsudku, resp. aby mi poskytla 
iný, náhradný termín, čo mi nebolo vyhovené. Osobne ma veľmi bolí, že najmä syn psychicky trpí. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150116. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Po 2 rokoch striedavky ľadová sprcha: obmedzovanie a marenie styku, všetko posvätené znalcom, ktorý si nedal žiadnu námahu zistiť, ako sa veci majú. 
Dobrý deň, manželka odišla z fungujúcej domácnosti a rodiny, v ktorej údajne nebola šťastná a začala žiť 
s mojím od detstva dobrým kamarátom a priateľom. Skoro mesiac nejavila záujem o Po istých ťahaniciach 
sme sa dohodli na striedavej starostlivosti do platnosti rozsudku o rozvode a zverení dieťaťa. Rozsudok KS v 
Trenčíne bol o tom, že dcérku zverili do osobnej starostlivosti matky. Súd mi určil stretávanie sa s dcérkou 
na jeden deň v týždni a polovicu sviatkov a prázdnin. 2 roky striedavej starostlivosti prebiehali relatívne v 
pokoji a pohode. To som sa naivne domnieval, že tak to bude pokračovať aj po právoplatnosti rozsudku 
o zverení a že sa s matkou dokážem na striedavke dohodnúť aj naďalej. Veľmi som sa však mýlil: matka 
postupne zrušila dcérke návštevu hudobnej (klavír), na ktorú 3 roky chodila, atletický krúžok (i keď matka je 
majsterka republiky v atletike žiačok), bedmintonový krúžok; ba nakoniec jej zmenila aj základnú školu a 
prehlásila ju z Nového Mesta do školy v Krajnom (dedina 22 km od NM). To všetko napriek tomu, že stále 
pracuje v Novom Meste, kde pravidelne dochádza – len preto, aby som sa čo najmenej stýkal s dcérkou. To 
sa jej takýmito „akciami“ aj podarilo, pretože vzťah maloletej ku mne čoraz viac a viac chladol. Keď došlo 
k znaleckému posudku, znalec len skonštatoval, že je vhodné zredukovať môj kontakt s dcérkou na jeden 
víkend za dva týždne!!! To má byť objektívne zhodnotenie toho, že som sa o dcérku staral sám, že nám 
striedavka dobre fungovala a bola zabehaná a že násilné oddelenie (rozdelenie) je ignorované 
a posväcované dokonca aj „znalcami“! Čo mám robiť? 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150117. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Striedavka nariadená proti vôli matky dieťaťu 
prospieva 
„Som človek so striedavou starostlivosťou. Predstavím vám príbeh, ktorý búra argumenty odporcov 
striedavej starostlivosti a vyvracia ich teórie. Hrdinom príbehu je náš syn Matej.“ 
Život Mateja je k takmer na nerozoznanie od života ostatných detí. Matej nerieši, či je viac doma u mamy 
alebo u otca, ani koho má radšej. Riešiť to nemusí. Domov má len jeden, aj keď na dvoch miestach. 
„Žije spokojne a striedavka je pre neho prirodzená. Len niektorí kamaráti mu závidia, že ho v škôlke 
vyzdvihuje aj otecko. Oni také šťastie nemali. 
Striedavú starostlivosť praktizujú už tri a pol roka. Od dva a pol roka veku dieťaťa, si rodičia dieťa striedajú 
po týždni. 
Ako také malé dieťa striedavú starostlivosť zvláda? Zo správy Odboru sociálnoprávnej ochrany detí: 
“Chlapec dobre prospieva po všetkých stránkach, javí sa ako bystré a spokojné dieťa.“ Vyjadrenie škôlky: 
„Maloletý je pohodové a bezproblémové dieťa, vo vzťahu k deťom priateľský a vždy ochotný pomôcť, 
doterajší vývoj zodpovedá veku.“ Stanovisko lekárky: „Starostlivosť rodičov hodnotím ako dobrú, vzťah 
dieťaťa k obom rodičom sa mi javí ako veľmi pekný.“ 
Mnohí tvrdia, že nutnými podmienkami fungovania striedavej starostlivosti je dohoda rodičov a ich 
príkladná komunikácia. Situácia Petra a jeho exmanželky však bola iná. 
„Počas vyhrotenej rozvodovej situácie dochádzalo medzi nami k nezhodám ohľadne starostlivosti o dieťa, ku 
konfliktom, vzájomnému napádaniu, dokonca obviňovaniu z týrania a domáceho násilia.“ Pri sporoch 
rodičov často asistovala polícia. Otec bol na mesiac z domu vykázaný, matka potrestaná priestupkovou 
komisiou za fyzické napadnutie otca pred synom. Išlo teda o situáciu, ktorá podľa názorov niektorých 
„odborníkov“, celkom jednoznačne striedavú starostlivosť vylučuje! 
Zo stanoviska kolízneho opatrovníka: „ Zistilo sa, že matka vníma svoju úlohu ako nadradenú otcovi. Bolo 
potrebné sa domnievať, že by v budúcnosti mohla v kontakte otca a syna brániť. Preto sa Odbor 
sociálnoprávnej ochrany detí pokúša situáciu riešiť dohovorom a odporúčaniami.“ 
Keď tento pokus zlyhal, priklonil sa Odbor sociálnoprávnej ochrany detí k názoru otca a vydal odporúčaciu 
správu pre súd: "Od doby posledného rokovania nedošlo medzi rodičmi k dohode. Situácia v rodine je 
napätá. Podľa nášho názoru je v záujme dieťaťa upraviť pomery súdnym uznesením - predbežným 
opatrením. Keďže dieťa má kladné citové väzby k obom rodičom, obaja sa javia výchovne spôsobilí a doteraz 
sa obaja na starostlivosti podieľali, javí sa ako vhodná úprava striedavá starostlivosť. " 
Súd potom predbežným opatrením nariadil dočasne striedavú starostlivosť. Po roku prebehol znalecký 
posudok, ktorý stav syna zhodnotil a odporučil striedavú starostlivosť zachovať. Tá bola rozsudkom proti 
vôli matky potvrdená. 
„Praxou sme overili, že striedavka:1. Deťom nevadí, tie v nej prospievajú 2.Stabilizuje a upokojí výchovné 
prostredie 3. Je prevenciou proti rozvinutiu syndrómu zavrhnutého rodičia 4. Funguje aj pri zlej komunikácii 
rodičov 5. Veľa prípadov domáceho násilia je fiktívnych 6. Zlepšuje komunikáciu a vzťah rozvedených 
rodičov.“ 
Podmieňovanie nariaďovania striedavky dohodou a dobrým vzťahom rodičov, vedie skôr k eskalácii 
sporov. Striedavka musí byť nariadená práve tam, kde nesúhlas a spory rodičov dieťa ohrozujú. 
Striedavka funguje k prospechu dieťaťa aj pri zlej komunikácii jedného z rodičov. 
„V mojom prípade 0dbor sociálnoprávnej ochrany detí zastupoval skutočné záujmy syna. Táto práca by sa 
mala stať podkladom pre spracovanie novej metodiky pri využívaní striedavej starostlivosti. Striedavá 
starostlivosť totiž nevedie k umiestňovaniu detí do psychiatrických liečební!“ 
Petr Cihlát , 38 rokov 
syn Matej, 6 rokov 
Brno, ČR, Podnikateľ v IT 
dieťa potrebuje ako matku, tak aj otca 
a ja som ochotný a schopný sa o dcérku 
postarať – prečo by som nemal mať na 
súde šancu? 
Dobrý deň, s manželkou žijeme spolu už jedenásty rok, máme jedno 10-ročné dieťa, ktoré má s nami 
oboma veľmi dobrý vzťah. Teraz manželka podala návrh na rozvod manželstva, kde uvádza, že sme sa 
nezhodli na výchove dieťaťa, máme rôzny hodnotový rebríček, rôzne názory a postoj k životu a pod. Keďže 
už nestojí o obnovenie spolužitia, predpokladám, že súd manželstvo rozvedie. 
Chcem len, aby dcérka rozvodom trpela čo najmenej. Aj keď je mi to zaťažko, uvedomujem si, že nemožno 
dvoch ľudí nútiť, aby žili spolu, ak jeden nechce. Keďže som sa s kamarátom – vašim členom – rozprával o 
striedavej starostlivosti (aj on o ňu bojuje) chcel by som sa spýtať, čím argumentovať pred súdom, aké 
dôkazy, prípadne akých svedkov dať predvolať, čo by mi pomohlo. Chcem len, aby dcérka čo najmenej 
rozvodom trpela. 
Pýtal som sa danej pracovníčky tohto úradu, na základe akých informácií dajú odporučenie na zverenie 
dieťaťa do starostlivosti. Povedala mi, že oni situáciu v rodine neskúmajú, že až na základe toho, čo odznie 
pred súdom sa rozhodnú. To mi však pripadá, ako že kto bude viac výrečný, uspeje. Nedá sa napr. požiadať 
ich o preskúmanie skutočností? Pretože to, čo manželka uvádza v návrhu na rozvod manželstva, je pravda 
len sčasti a dôležité argumenty neuviedla (napr. hlavný dôvod jej žiadosti o rozvod – nájdenie si priateľky, s 
ktorou chce žiť). Keďže tu ide o neheterosexuálnu orientáciu, myslím, že je to dosť závažná informácia, 
ktorá v žiadosti o rozvod manželstva nebola uvedená zámerne, aby to neovplyvnilo zverenie dieťaťa do jej 
starostlivosti, o čo samozrejme tiež žiada. 
V záujme dieťaťa je podľa mňa, aby sa jeho život po rozvode veľmi nezmenil, chcel by som navrhnúť 
striedavú starostlivosť oboch rodičov, lebo dieťa potrebuje ako matku tak aj otca, ale tak, aby nie dieťa 
malo dva domovy a muselo sa sťahovať od jedného rodiča k druhému, ale aby zostalo v prostredí, v ktorom 
žije, aby sme dieťaťu prenechali súčasný byt, aby mu ostala izba, prostredie, kamaráti, spolužiaci, ... a my, 
ako rodičia, by sme sa u dieťaťa po týždni striedali. Manželka s tým však nesúhlasí. Myslíte, že by toto 
mohol byť dobrý návrh na riešenie pre dieťa? Mohlo by to mať šancu na súde? 
Manželka pracuje na zmeny a aj tak by sa jej týždeň, keď má poobedné zmeny nemohla venovať a vtedy by 
som bol s ňou ja. Mám prácu, kde pracujem od 7.30 do 15.30 hod. a vedel by som sa dcérke plne venovať, 
čo som robil aj doteraz. Nemám problém s domácimi prácami a myslím, že by sme takto aspoň čiastočne 
eliminovali to negatívne, čo ju po rozvode čaká. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150127. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Po smrti dcéry chcú starí rodičia urobiť z vnučky ich zosnulú dcéru – bez ohľadu na to, že má milujúceho otca. 
Manželka mala počas manželstva niekoľko intímnych známostí, pokiaľ som ja študoval a zároveň pracoval v 
pásovej výrobe. Nakoniec som sa o všetkom dozvedel a na moju žiadosť sme sa rozviedli. Súd, ako 
obyčajne, zveril dcérku matke. Tá pokračovala v svojom živote tak, že približne každé 2 mesiace mala novú 
známosť. Možno trpela nejakými problémami z detstva (raz mi prezradila, že ju v detstve až týrala matka, 
ktorej sa veľmi bála a ktorá sa liečila dvakrát na nervy). Po rozvode mala ex-manželka voči mne dlžoby, 
pretože ma poslala preč z bytu a následne si zobrala úver v domnení, že ma nebude musieť vyplatiť. 
Nakoniec ma však musela vyplatiť. Potom chcela, aby som sa k nej vrátil, s čím som nesúhlasil. Nakoniec si 
našla priateľa, s ktorým sa mala po piatich mesiacoch pohádať a rozísť. V onen večer bola mstva – pitevná 
správa potvrdila jednoznačne samovraždu. Nakoľko moja ex-manželka bola mstva, dcéra pripadla 
samozrejme mne. Aj keď to znie morbídne, tak som sa aj potešil, lebo súdom som mal dovtedy stanovené, 
že ju môžem vidieť iba raz do týždňa v nedeľu od 10.00 do 16.00. Niekedy sa mi stalo, že som ju nevidel aj 
mesiac, lebo matka sa vyhovárala, že malá je chorá; že skrátka zabudla... atď. Dcérka však aj tak veľa času 
trávila u svojich starých rodičov (rodičov exmanželky). Tí ma požiadali, aby sa s ňou mohli naďalej stretávať. 
Najprv som na to pristal, lebo som si uvedomoval ich žiaľ. Avšak tak sa rodinu nedá mať, aby dcéra bola u 
svojich starých rodičov tak veľa času. Tak som im ju dával každú sobotu na 5 hodín bez mojej prítomnosti. Z 
týchto stretnutí ale chodila dcéra dosť rozrušená. Dostal som podozrenie, že starí rodičia chcú spochybniť 
moju vraj zlú výchovu (čo v ich návrhu na stanovenie stretávania s maloletou aj viackrát prízvukovali), ako 
aj môj nový život s mojou priateľkou. Mám pocit, že v boji o vlastnú dcéru ťahám za kratší koniec, či som už 
súperil s jej matkou, alebo teraz zápasím so starými rodičmi. Prosím vás o nejakú pomoc. Ja viem, že je to 
dosť ošemetný, možno delikátny prípad, ale neviem skrátka chodiť do roboty, starať sa o dcéru a behať po 
súdoch s ex-svokrovcami. 
Marcel z Prešova 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150128. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Testy DNA i súdne konanie potvrdili, že som otcom dieťaťa, aj matka to uznáva, napriek tomu je v rodnom liste zapísaný jej terajší priateľ a súčasná právna úprava mi nedáva možnosť tento stav zmeniť, som už zúfalý. 
Vážená poradňa Ligy otcov,mám 3 ročnú dcérku Terezku, moje otcovstvo bolo potvrdené testami DNA. O 
test som požiadal ja, lebo jej mama ma nechcela zapísať do rodného listu ako otca; momentálne je tam 
zapísaný jej terajší partner. Za 3 roky som ju videl iba 3 razy, nakoľko jej matka mi bráni v styku s dcérou, o 
ktorú som vždy mal a stále budem mať záujem. Od narodenia je celá vec na súde, ale neúspešne: hoci mám 
neustále záujem o svoju dcéru a hoci mi mimo pojednávania aj sama sudkyňa povedala, že je na mojej 
strane, súčasná legislatíva neumožňuje zmeniť situáciu tak, ako to požadujem. O dcérku sa teda nemôžem 
starať ani sa s ňou normálne vídať. Pojem "biologický otec" naše právo nepozná. Bez súhlasu matky mi naše 
zákony neumožňujú byť zapísaný ako otec na rodnom liste dieťaťa, a od toho sa odvíja celý problém. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150130. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Aj keď precestujem tisíce kilometrov, syna mi nie je umožnené vidieť. 
Dobrý deň, osobne mám takisto problém vidieť nášho maloletého syna, nakoľko mi v tom bráni exmanželka. 
Súdim sa skoro 6 rokov, mám platné rozhodnutia v môj prospech, ale žiaľbohu 
vykonateľnosť súdneho rozhodnutia je na Slovensku nulová! 
Od roku 2006 som rozvedený a odvtedy som sa stále súdil s matkou nášho syna o možnosť stýkať sa 
s maloletým (6 rokov). Bol mi prisúdený styk so synom každý posledný víkend v mesiaci od piatku do nedele 
a 2 týždne cez prázdniny. 
Matka mi však stále bránila a bráni stýkať sa so synom – výhovorky typu: je chorý, má iný program... Už 2 
roky žije v Plzni v ČR a stále mi bráni v styku s maloletým synom. Precestoval som tisíce kilometrov a syna 
som aj tak nevidel, alebo len na chvíľu a aj to mi povedal, že so mnou nechce byť a že mám dať peniaze a 
mám ísť preč. Podotýkam, že keď bol syn na Slovensku a bol u mňa na celý deň, mal som problém ho v 
určenom čase vrátiť matke, lebo nechcel odísť. To je asi zrejme dôvod, prečo sa matka nášho syna takto 
správa. 
Čo sa týka úradov na Slovensku je to horšie ako v banánovej republike. Mňa, ktorý bývam v dome s rodičmi 
a mám stálu prácu, tak ma stokrát preverujú z UPSVaR a matka, ktorá kradla a má dlhy v státisícoch, je 
sociálny prípad – to sa ani nedá vypovedať, o čom to je. Od r.2008 čakám na výkon súdneho rozhodnutia, 
ktoré jednoducho nemôžem vymôcť a na polícií som presedel celé dni, spolu so svedkami. Podotýkam, že 
keď som bol v Čechách na súde ohľadom zvýšenia výživného a sudkyni som rozpovedal celý prípad, 
povedala mi, že súdy na Slovensku nekonajú a že sa mám obrátiť na Európsky súd pre ľudské práva. Keby 
bol taký prípad u nich, dávno by syna odobrali matke a zverili ho otcovi. Okresný súd v Prešove sa ma pýtal 
asi 3-krát v polročných intervaloch, či daný stav trvá a ja som dokladoval, že áno. Dnes je rok 2011 a ja stále 
nevidím syna a nemôžem s ním byť. Je to hrozné keď mi upierajú právo byť so svojím synom. Právnici ma 
stáli celý majetok a je to všetko k ničomu... 
Neexistujú žiadne páky, opatrenia, postihy za bránenie v styku a manipuláciu s deťmi proti druhému 
rodičovi. Cítim sa zúfalý a bezmocný – a štát sa buď prizerá alebo rovno vysmieva. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150131. Kontakty a spis máme v organizácii. 
3 hodiny mesačne so synom? 
Samko má osemnásť mesiacov a keď sa okolo 12:00h napapá, nasleduje spánok. Moja návšteva vždy začína 
tým, že mi matka odovzdá spiaceho syna. Keď sa Samko zobudí, zostáva nám do konca návštevy maximálne 
20 min. 
Môj kontakt so synom mám veľmi obmedzený. Ako inak možno nazvať tie tri hodiny mesačne v čase od 
12:30-14:00h?Čierna kniha rodičovstva Strana 23 
Podotýkam, že na nevhodnosť tohto času som upozorňoval aj na súde, nakoľko pracujem ako šéfkuchár a v 
tomto čase som pri výdaji obedov. Vždy si musím brať dovolenku a táto možnosť tiež nie je vždy umožnená. 
Matka sa vydala do vplyvnej lekárskej rodiny, ktorá ovplyvňuje súd. Po mojej sťažnosti na zaujatosť 
sudkyne, bol znovu súd, kde som bol už zastupovaný právnikom. Súd rozhodol v môj prospech, zvýšil počet 
hodín a zrušil nezmyselné návštevy na obecnom úrade, kde musím tráviť návštevy v prípade zlého počasia, 
pretože nemôžem so synom opustiť obec v ktorej žije s matkou. Súd sa konal 26. 10. 2010, po ktorom sa 
matka odvolala. Krajský súd v Žiline 1. 2. 2011 rozhodol ale ja až do dnes ( t.j. 26. 2. 2011) nemám 
rozhodnutie Krajského súdu. Jeho povinnosťou je poslať vyjadrenie v prípade maloletých do 10 dní. Mám 
možnosť sťažovať sa na postup súdu, čo mi môj právnik neodporúča, aby som si „nepokazil meno“ 
vzhľadom na predpoklad, že matka sa bude v budúcnosti znova odvolávať a Krajský súd sa bude opakovať. 
Vôbec netuším ako mám postupovať a či súd vôbec rozhodol v môj prospech . Zakročila lekárska lobby, na 
ktorej vplyv som sa už sťažoval v Ružomberku? Toto je naše nezávislé súdnictvo. Syna mám rád a nechcem 
sa s ním stretávať na obecnom úrade ako nejaký asociál, keď vlastním troj izbový byt a aj podľa kolíznej 
opatrovateľky má Samko u mňa vytvorené dobré podmienky. Keďže matka robí s pomocou známostí a 
súdov súdne prieťahy a ja ako otec nechcem prísť o syna musím požiadať o striedavú starostlivosť. Matka sa 
tomu bráni, pričom chce docieliť syndróm zavrhnutého rodiča. 
Miroslav, Ružomberok 
Matka už zničila vzťahy medzi mnou a dvomi deťmi, teraz je na rade aj posledný syn. Bráni nášmu kontaktu, marí a kazí jeho radosť zo stretnutí so mnou. 
Dobrý deň, obraciam sa na vás s prosbou o pomoc ako postupovať voči ex-manželke, keď sústavne vymýšľa 
a snaží sa odvrátiť odo mňa deti. Rozvedený som skoro 2 roky a mám 3 deti (dcéra 19, synovia 15 a 12 
rokov). Už ku mne chodí len ten najmladší, ale už aj na tom pracuje ex, aby nechodil. Mávam ho 1 víkend do 
mesiaca a mesiac cez prázdniny, ona však tvrdí, že sa syn ku mne bojí chodiť a že už ani nechce. Ja však 
viem, že je to len jej sebecká snaha o oddelenie nás. Keď je syn u mňa, tak je veselý a vymýšľame všeličo. 
Teraz som ho mal mať na narodeniny, ale ochorel. Tortu sme dali do mrazničky. Žiadal som od ex posunúť 
termín návštevy o týždeň – nesúhlasila. To som ho mal vážne driapať aj s horúčkami? Teraz ma ísť ku mne 
na mesiac. Na prázdniny máme naplánovanú stanovačku, ale asi budem musieť poňho prísť s policajnou 
hliadkou s tým, že ex-manželka marí úradné rozhodnutie. Ja totiž viem, že sa syn na mňa teší, ale bojí sa 
mamy, ktorá ho stále vypočúva, keď príde odo mňa, tak radšej chce mať pokoj. So synom sa však 
nedokážem spojiť, nakoľko mu dvíha ona telefón – vraj, keď ho platí, tak ho bude dvíhať. Na nete tak isto 
píše za neho. Nemám s ním absolútne žiaden kontakt. Úplne ho izoluje. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150131. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Sudkyňa ma bezdôvodne degradovala na druhotriedneho rodiča a vydala mňa i dieťa na milosť a nemilosť matke. 
Manželka odišla zo spoločnej domácnosti a odvtedy mi umožňovala iba minimálny kontakt s dcérou – 
sporadicky, len na chvíľu a v jej prítomnosti. Na prvom pojednávaní som žiadal striedavku, ale sudkyňa to 
hneď odmietla s tým, že dcéra je malá. Odročilo sa to, ale styk s dcérou ostal ako dovtedy – v priemere raz 
za 3 týždne, maximálne na hodinu. Nejaká detská psychologička manželke odporučila, že stretnutia majú 
byť len v prítomnosti matky, keďže vraj otec nedokáže vnímať požiadavky dieťaťa. Táto psychologička ma 
ani nevidela, no sudkyňa na základe toho tzv. posudku rozhodla, že to bude len v prítomnosti matky. Veril 
som, že ak aj budem súhlasiť, bude to iba dočasné rozhodnutie, do času rozvodu. Tak som pristal. Dohoda 
znela: každé dva týždne na 3 hodiny a každý utorok na hodinu, všetko doma u manželkiných rodičov a za jej 
prítomnosti. Manželkini príbuzní sa neustále do styku miešali, ba začali ma aj slovne napádať, spôsobovať 
konflikty. Žiaľ, rozvodový súd ponechal v platnosti predošlé rozhodnutie ohľadom starostlivosti, hoci som 
doložil vyjadrenie od tej istej psychologičky, že dieťa už zlepšilo komunikáciu a že môže byť so mnou samo 
aj na celý deň. Sudkyňa to však ignorovala s tvrdením, že musí uplynúť aspoň 6 – 9 mesiacov, aby u dieťaťa 
nastala zmena (u dvojročného!). Takisto sudkyňa nezobrala do úvahy ani nevhodný priebeh stretnutí. 
Snažil som sa aj o mediáciu, aj o ďalšie stretnutia, navrhoval som riešenia za prítomnosti soc. pracovníčok, 
no bývalá manželka takmer všetko odmietla. 
Od rozhodnutia súdu sa priebeh stretnutí ešte zostril, ešte viac začali vplývať na malú a zasahovať do 
priebehu stretnutia. Neviem, čo mám robiť, ako to zlepšiť. Poradíte mi? 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150135. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Ex-manželka uniesla dcéru do Írska a právnička ex-manželky navrhuje, aby som dcéru videl 18 dní iba ak budem súhlasiť s týmto absurdným minimom dcéru konečne uvidím. 
Rozviedol som sa v roku v auguste 2009, no po rozvode som svoju dcéru Veroniku vídaval v podstate tak 
často, –ako len chcela, nakoľko bývala aj s jej matkou v našom spoločnom byte. Prispieval som jej značnou 
sumou cca 300 € za mesiac ešte asi rok, no keď som prestal prispievať, videl som svoju dcéru stále menej a 
menej. Súd mi určil výživné 80 €, ktoré posielam načas. Na Vianoce 2010 som dcéru videl naposledy: exmanželka 
sa odsťahovala z bytu, začala sa skrývať a keďže som ju neustále hľadal, aj pomocou polície, 
rozhodla sa bez môjho vedomia odsťahovať do Írska. Nikto, ani polícia, ani sociálka, ani súd mi nepomohli 
k tomu, aby som dcéru do dnešného dňa videl. Na polícii mi bolo umožnené podať tzv. schválnosť (podal 
som ju 3x), ale vždy mi prišiel iba papier o tom, že mi polícia nemôže pomôcť, nakoľko matka s dcérou nie je 
na Slovensku. V januári 2011 som podal návrh na súd, na pojednávania však chodím len sám. Pomoc som 
hľadal aj na sociálke, ale bez výsledku: bolo spravené šetrenie ako u matky, tak aj v mojom byte, ale bez 
výsledku. Protistrana je zastúpená právničkou. Sudkyňa prikázala (aj pomocou sankcií), aby jej právnička 
zaistila kontakt medzi mnou a mojou dcérou. Zhruba 3 mesiace mám teda s dcérou aspoň telefonický 
kontakt raz za týždeň (čo je žalostne málo). Keď sa pýtam jej matky na adresu, kde bývajú, z čoho žijú, či je 
zaistený normálny život pre dcéru, nemám žiadne relevantné odpovede. Na 
otázku, kedy sa vrátia, odpovedá: „Neviem.“ Návrh z jej strany bol, že nakoľko 
ostávajú v Írsku na neurčito, navrhuje, aby som sa s dcérou stretol v auguste a 
v decembri (počas Vianoc). 
Mám pocit, že ako súd, tak sociálka aj polícia – všetci sú proti mne, resp. mi 
nevedia pomôcť. Kontaktoval som aj CIPC, avšak obávam sa, že ak ju začnú 
hľadať, tak Veroniku neuvidím ani v auguste. Právnička exmanželky 
mi navrhuje, aby som dcéru videl dva týždne v auguste, ale iba od 10:00 do 
18:00 + 3 dni počas Vianoc. Ak budem súhlasiť, ex-manželka podpíše, že sa 
neodvolá, a tým by som Veroniku konečne po pol roku videl a mohol s ňou byť. 
Tak neviem, či súhlasiť alebo nie, resp. čo mám a môžem urobiť. Marián 
Horváth 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150137. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Sudkyňa mi už vo dverách povedala, že striedavka je kravina, ktorou ubližujem vlastnému synovi. Ako mám veriť v správnosť a spravodlivosť rozhodovania súdu? Napriek tomu budem o syna bojovať. 
Dovoľujem si Vás osloviť s prosbou o pomoc. Mám maloletého syna z nemanželského vzťahu, ktorý sa 
rozpadol pre alkohol na strane mojej partnerky a moju neschopnosť a neskôr aj neochotu riešiť jej 
problémy. Napriek nezhodám sme sa obaja vždy spoločne starali o syna. Ja samozrejme hlavne materiálne 
a ona osobne, keďže bola na materskej a teraz je nezamestnaná a má na to viac času. Napriek tomu som 
venoval synovi všetko svoj voľný čas. Keď mal syn 3 roky, odcestoval som do zahraničia na dlhodobý pobyt 
za prácou a za synom som chodil každé 2 týždne na cca 8 - 10 dní. V zahraničí som sa neskôr oženil. Matka 
nášho syna zareagovala tým, že ho odviezla z nášho domu a začala mi ho poskytovať do opatery každý 
druhý týždeň. Celkom to fungovalo, klasická striedavá starostlivosť, ale jedného dňa ma prekvapil návrh na 
zverenie syna do starostlivosti matky. Domnieval som sa, že ak súdu preukážem, ako syna podporujem, ako 
sa o neho osobne starám, čo všetko robím preto, aby bol šťastný, tak to vezmú do úvahypri rozhodovaní o 
zverení do starostlivosti. Avšak my tu na Slovensku asi nemáme normálne súdy: sudkyňa mi už vo dverách 
povedala, že takými návrhmi svojmu synovi ubližujem, že striedavá starostlivosť je kravina z Ameriky, ktorá 
sa im vôbec neosvedčila, že sa im to vracia všetko nazad na súdy. Stanovisko sociálnej kurátorky, ktorá tiež 
navrhla striedavú starostlivosť, jednoducho ignorovala. Vyjadrila sa, že to je pre ňu len "zdrap papiera". 
Sudkyňa nariadila znalecké dokazovanie a do zápisnice sa tiež nakoniec dostalo iba to, čo bolo proti mne. 
Chcel by som Vás požiadať o podporné podklady, stanoviská, štatistiky, ktoré by som mohol na súde 
predložiť ako dôkaz významu striedavej starostlivosti. Sám mám strach z toho či to zvládnem. Synček je 
teraz v škôlke, je to fajn, ale od septembra ide do školy a ja neviem ako to bude fungovať a aký to bude mať 
na neho vplyv. Napriek všetkému som odhodlaný bojovať o syna a jeho dobro do konca. 
Ing. Igor, PhD., Považské Podhradie, +421 903 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150139. Kontakty a spis máme v organizácii. 
O otca som bojovala dvadsaťpäť rokov 
Keď mala Ivana osem rokov, jej rodičia sa rozviedli. Túto životnú zmenu niesla veľmi ťažko. Ivana a jej bratia 
otca odmietali, pretože matka o ňom šírila negatívne informácie. Matka ovplyvňovala deti natoľko, že 
prestali s otcom komunikovať. 
„Pamätám si na okamih, keď v jeden večer prišla za nami do izby mama. Všetkých nás objala a povedala, že 
odo dnes budeme na všetko sami, preto musíme držať spolu, len tak to zvládneme...Avšak, ja som sa ako 
dieťa veľmi trápila, lebo zrazu som prišla o otca...“ 
Súd rozhodol, že sa s jedným z rodičov, s otcom, môžu stretávať osemnásť hodín za mesiac - každú druhú 
sobotu od deviatej do osemnástej hodiny. 
„Aj keď to bolo málo, na tento deň som sa veľmi tešila, od radosti som nemohla zaspať. Skoro ráno som 
celá roztrasená čakala, kedy zazvoní pri našich dverách...“ 
Neustále hádky matky s otcom však Ivanu a jej súrodencov postavili do roly zmäteného dieťaťa, ktoré nevie 
na koho stranu sa má postaviť. Čas, ktorý trávila so svojím otcom si naplno užívala. 
„Často som si priala, aby sa deň s ním nikdy neskončil, aj keď som svoju matku taktiež milovala.“ 
V jej prítomnosti musela však svoje city k otcovi potláčať, čo pre ňu nebolo vôbec ľahké. Matke najviac 
prekážalo, že Ivana bola jeho obľúbencom. 
Používanie dieťaťa ako prostriedok pomsty, žiarlivosť na druhého rodiča, vytesňovanie jedného z rodičov, 
či manipulácia dieťaťa je proti záujmom samotného dieťaťa a môže mu spôsobiť psychické problémy, 
zmeny správania s negatívnymi dôsledkami na kvalitu života. 
„Vždy večer keď sme sa vrátili späť k matke, tíško som plakávala do vankúša a tešila sa na sobotu, keď 
budeme môcť byť opäť spolu.“ 
Dnes sa Ivana s jej otcom stretáva už pravidelne. No trvalo jej mnoho rokov, kým si túto „výsadu“ u matky 
presadila. Trpké detstvo poznačilo Ivanu natoľko, že diagnóza znela: „panická porucha“. Až po dlhšom 
období sa jej podarilo nájsť samu seba. 
„Nikdy som sa svojho otca nechcela vzdať, je to môj jediný otec a nikdy mi neublížil. Čo sa však stalo medzi 
mojimi rodičmi a aký bol dôvod ich rozvodu, to ma nezaujíma. Viem, že zažili aj pekné chvíle. A že sa to 
skončilo? Stáva sa. Moja voľba bola správna, nevzdávam sa ani jedného rodiča, ani za cenu niekoľkoročného 
boja s mojou matkou.“ 
Dnes je rozvedená a nikdy nebránila, aby sa syn stretával s otcom a starými rodičmi. Nechcela, aby trpel tak 
ako kedysi ona v detstve. 
„S názorom mojej matky sa nestotožňujem a nikdy sa ani nestotožním. Rodičia by si mali uvedomiť, že deti 
nemôžu trpieť za ich chyby a je jedno kto má podiel viny väčší. Na iné deti z podobných rodín to môže mať 
oveľa horší dopad, než „len panický strach“. Len to, čo bolo zlé a bolestné, vo mne zostane už navždy...“ 
Ivana, dcéra /39/ 
realitná maklérka 
Bratislava 
František /63/ otec 
Som lekár – gynekológ, ale žena tvrdí, že s dcérkou nemôžem byť sám, pretože sa o ňu neviem postarať. 
Po rozchode s matkou našej dcérky som sa dostal do 
situácie, že mi malú nechcela dávať, stále sme sa o tom 
hádali, no a nakoniec som si vybojoval, že chcem s ňou 
budem trikrát do týždňa po 3 hodiny a v sobotu od 9.00 – 
18.00 hod. Bohužiaľ, tak to fungovalo iba týždeň, všetko 
šlo bez problémov. Lenže potom začala vymýšľať, že vraj 
musí byť pritom, že s malou nemôžem byť sám, aj keď ja 
sa o ňu viem kompletne postarať (som lekár – gynekológ, 
ja tie deti rodím, tak mám k tomu vzťah). Takže ma núti 
stretávať sa s malou u svojich rodičov, kde to prostredie 
je pre mňa absolútne odporné. Môj dom je pritom 
vzdialený od toho ich iba 3 minúty chôdze, takže som 
navrhol, že chcem byť sám s malou a vytvoriť si blízky 
citový vzťah. Ona mi toto blokuje, malú mi už 3 týždne 
nevydala a bez môjho vedomia teraz odišla na týždeň na 
dovolenku. V žiadosti na rozvod žiadam aj psychiatrický 
posudok na moju ženu, lebo ma neprávom obviňuje, že 
ju a malú fyzicky napádam, že unesiem malú atď., čo nie 
je pravda. Trápi ma, že nie som s dcérou a čakám na 
súdne rozhodnutie. O dcérku mám záujem, dokonca som 
žene navrhol striedavú starostlivosť – ona sa tomu 
smeje, ale ja o ňu budem na súde bojovať. 
Pavol z Brezovej pod Bradlom 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P1150141. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Rozvrátila mi život, ošúpala ma ako zemiak, bráni mi v styku s milovanou dcérkou a ešte sa vyhráža, že ju vezme do zahraničia a nechá ju adoptovať. 
Dobrý deň, podal som na súd žiadosť o rozšírenie styku s dieťaťom na striedavú výchovu, bez nároku na 
výživné. Dcérke veľmi chýbam, pri lúčení plače a nechce sa vrátiť ku matke. Sama hovorí o tom, že chce so 
mnou tráviť viacej času, no matka všemožne bráni a znepríjemňuje tieto stretnutia. 4x mi dcéru vôbec 
nedala, ani neposkytla náhradný termín, 2x bola odcestovaná i s dcérou do zahraničia na 3 týždne (bez 
môjho súhlasu), napriek tomu, že platím nadštandardné výživné 150 Eur. Oznámenia na polícii boli úplne 
zbytočné a stratou času. Na stretnutia matka stále mešká a dieťa ani vhodne nepripravuje (nenabalí nič na 
prezlečenie, aj keď sa malá pocikávala, s čím sú starosti navyše). Napriek tomu, že som s dcérkou len 16 
hodín mesačne, stretnutia sú plné radosti a šťastia. V krátkych chvíľach sa mi darí povzbudiť osobnosť 
dieťaťa a to sa prejaví na sebaistote a verbálnom prejave. 
Dcéra mi úprimne povedalo, že ju matka nahovárala, aby – keď prídem po ňu – povedala, že ju bolí bruško. 
No keď som prišiel, moja dcérka vyskočila z postieľky a povedala radostne, že chce ísť do mesta, kde bývam, 
so mnou. Nebolelo ju nič, celý deň pekne a normálne papala, hrala sa, bola šťastná. Samozrejme, na druhý 
deň u matky ju musela vziať na pohotovosť, lebo vraj bola dehydrovaná atď. Táto osoba vie tak klamať a 
hrať divadielko, že som nato musel niekoľkokrát výslovne upozorniť. Máme ešte ďalší spor ohľadne BSM 
(dom, do ktorého som investoval zhruba 15 000 Eur, no s dobrou vierou napísal na bývalú. Ona ho však 
predala, kúpila si byt a mne nevyplatila ani cent). Tento spor sa vlečie už rok. Okrem toho si z bytu odniesla 
aj dosť mojich vecí, skrátka ma očistila ako surový zemiak. 
Ja som začal žiť na inom mieste s priateľkou a jej 6-ročnou dcérkou, čakáme spoločné dieťa, sme v 6. 
mesiaci a je to fajn. No moja dcérka mi chýba o to viac, o čo viac mi ju druhá strana nechce dávať. Pred 
dcérou ma matka a jej príbuzní len ohovárajú, hovoria jej o mne lži, matka sa mi vyhrážala, že ju vezme do 
zahraničia, dá ju adoptovať svojmu priateľovi a ja s tým nič nespravím. Preto som si dovolil poprosiť Vás s 
vierou a dôverou o pomoc, ešte predtým, ako prebehne súdny proces. Nechcem sa dcérke odcudziť a viem, 
že v živote bude mať šance o to väčšie, o čo sa ja skôr dostanem k striedavej výchove. 
Moje mesačné výdavky tvorí splácanie úveru na byt, v ktorom žijem (130 Eur), plus úver za už predaný dom 
(90 Eur); ďalej nájomné a strava (260 Eur), telefón (40 Eur), auto, aby som si mohol isť po dcérku (60 Eur) 
a 30 Eur na dieťa v spoločnej domácnosti. Keďže bývalá družka vlastní svoj byt a dom predala za 11 tisíc Eur, 
disponuje značnou sumou peňazí, ktorá podlieha súdnemu konaniu. Taktiež má solventného priateľa, ktorý 
pracuje v Nemecku. Nakoľko pracuje (načierno) v zahraničí, často necháva našu dcérku na niekoľko týždňov 
svojej invalidnej postihnutej matke, ktorá má značné problémy sama so sebou a nie je schopná plne sa 
venovať dieťaťu. 
Som proti tomu, aby matka brávala do zahraničia naše dieťa bez môjho súhlasu, navyše, keď nemá záujem 
dohodnúť si ani náhradné termíny ani nejakú inú časovú kompenzáciu. 
Dcérka mi veľmi chýba, často na ňu myslievam a nechcem dopustiť, aby na mňa zanevrela. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115093. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Rodičia chceli striedavku, no súd ju nepovolil 
Po rozchode sa Barbora Kamrlová s bývalým manželom dohodla na striedavke. 
„Žili sme desať rokov vo Francúzsku, kde je striedavá výchova bežná. A mali sme známych, kde sme videli 
ako to fungovalo. Preto sme aj my s manželom pri rozvode chceli výchovu našej dcéry riešiť podobne.“ 
Po príchode na Slovensko však zistili, že hoci sa u nás práve v tom čase menil Zákon o rodine, takáto 
možnosť doň nebola zakotvená. 
„Napriek tomu sme si pripravili vlastný návrh na úpravu styku, ktorý podľa nášho názoru najviac vyhovoval 
nám i dcére a predložili sme ho súdu.“ 
Napriek snahe obidvoch rodičov presvedčiť súd aby dieťa bolo v striedavke, súd nekompromisne zveril dieťa 
matke a otcovi určil stretávanie každý druhý víkend. 
„Sudkyňa mala pred sebou dvoch rodičov čo sa dohodli a obaja žiadali úpravu styku na týždeň – týždeň. 
Napriek tomu nám to nedovolil a proti našej vôli nám „prisúdil“ dieťa na štyri dni do mesiaca otcovi a 
zvyšok mne. Neverila som že také niečo je možné.“ 
Napriek rozhodnutiu súdu ho nerešpektovali a už sedem rokov majú svoju dcéru v striedavej starostlivosti. 
Každý z nich býva na inom konci Bratislavy, ale oni to nepokladajú za problém. 
„Dcéra má už dvanásť rokov a viac aktivít, takže sa prispôsobujeme hlavne jej potrebám.“ 
Striedavka u nich funguje takto: polovicu prázdnin trávi dcéra s otcom, polovicu s matkou. Vianoce trávi u 
jedného rodiča, Silvestra u druhého, budúci rok je to opačne. Takto je spokojná dcéra aj obaja rodičia. 
„Dcéra má veľmi rada novú partnerku bývalého manžela aj môjho partnera. Všetci sa navzájom spoznáme a 
korektne komunikujeme. Naša dcéra s nimi získala aj ďalších nových príbuzných – staré mamy a starých 
otcov. Myslím si, že čím viac ľudí okolo seba dieťa má, tým je to preň lepšie.“ 
Barbora Kamrlová sa stala predsedníčkou slovensko-českej spoločnosti Striedavá starostlivosť o deti. 
Zasadzuje sa za zmenu názoru, že jedine matka je schopná dobre sa starať o dieťa. Je presvedčená, že nie je 
fér upierať otcom možnosť rovnocenne sa starať o deti. 
„Takýto prístup však v našich končinách ešte nie je bežný. Aj sudcovia, sudkyne, sociálni pracovníci a 
pracovníčky ešte stále vyrastajú v prostredí, kde sa zdôrazňuje nenahraditeľnosť matky.“ 
Barbora Kamrlová, 40, Profesorka na FF Univerzity Komenského, Bratislava 
Nie som len „dobrovoľný darca spermií“ 
– vyjadrenie bývalej partnerky. 
Mojou snahou je stať sa pre svojho syna "OTCOM ROKA" !!! MILUJEM SVOJHO SYNA A NIKDY, NIKDY, 
NIKDY SA ho nevzdám. Máme 18 mesačného synčeka. Po rozchode (4 mesiace), mi jeho matka nedovolí byť 
s ním bez jej prítomnosti. Tvrdila, že nie som schopný sa o malého samostatne postarať, teraz sa s ním 
vidím hodinku raz za týždeň. Po týždni bezo mňa malý reaguje najprv chladne, tzn. prvých 5 – 10 minút je 
takých "neosobných", potom sa usmeje a rozbehne ku 
mne. Stáva sa však, že stretnutia sa „zrušia“. Zatiaľ 
NIKTO ma doteraz nevedel účinne podporiť v rozšírení 
styku so synom. Rodičovské povinnosti však NIE SÚ LEN 
o platení výživného – ja svojho synčeka milujem 
a chcem ho aktívne vychovávať!!! 
Matka mi bráni v širšom styku (bez jej prítomnosti), ale 
ako sa máme voľne hrať? Ako si máme vytvárať krásny 
vzťah, keď nemôžem byť s malým sám a iba 1 x do 
týždňa??? Kým som bývalej priateľke dával výživné 
podľa dohody, malého som vídal trikrát týždenne. 
Odkedy súd výživné znížil, všetko sa zmenilo: 2 týždne 
som syna ani nevidel a neskôr iba spomínaný jediný raz 
týždenne. Aj slepí vidí a hluchý počuje, že ma bývalá 
partnerka drží v šachu a zneužíva k tomu malého. 
Nevieme sa dohodnúť, lebo ona mi za žiadnych 
okolností malého bez nej nedá. Moja mama svojho 
vnúčika nevidela už 4 mesiace. 
Môj morálny a psychologický profil je absolútne v 
poriadku. Mojím cieľom bolo a je stať sa "OTCOM 
ROKA" !!! MILUJEM SVOJHO SYNA A NIKDY, NIKDY, 
NIKDY SA ho nevzdám (nie som len dobrovoľný darca 
spermií – to je inak vyjadrenie bývalej partnerky)!!! 
Atilla Bíro, Bratislava 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115092. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Dcérka sa stáva „kópiou“ pomstychtivej 
a materialisticky založenej matky – a ja 
dvojnásobnou obeťou; hoci je to práve to 
úbohé dieťa, o ktorého vývoj a budúcnosť 
mám obavy. 
Chcel by som Vás poprosiť o radu pri podozrení narušenia riadnej výchovy dieťaťa tým, že matka dieťa 
sústavne štve proti otcovi, vedie dieťa k jeho nerešpektovaniu, k nerešpektovaniu starých rodičov, k 
uprednostňovaniu materiálnych hodnôt na úkor citovej výchovy. Dôsledkom je, že dcéru nezaujíma 
doslova nič iné, len či jej zaplatím to, či ono, či jej dám peniaze na to, či ono, či na ňu prepíšem svoj byt... V 
posledných dvoch mesiacoch ma len uráža, priamo do očí opakovane klame, otvorene mi vulgárne nadáva 
(debil, psychopat, sprostý, buzerant), citovo ma vydiera a pri najmenšom náznaku nezhody, pri kritizovaní 
jej správania, pri nevyhovení jej želaniu okamžite telefonuje matke a prosí ju o odvoz. 
Najnovšie úplne odmieta so mnou tráviť každý druhý víkend, prestala rešpektovať nielen mňa,ale aj starých 
rodičov a pokusy o zmenu jej správania (vysvetľovanie, dohováranie, emotívne prejavy) bez akejkoľvek 
ľútosti ignoruje, príp. posmešne komentuje. 
Ide o dievčatko vo veku 9 rokov (!), ktoré žije s matkou po rozvode asi 7 mesiacov. Ja žijem v Prahe, každý 
druhý víkend dochádzam do Bratislavy, kedy jej pravidelne nosím z Prahy rôzne darčeky. Som na dieťa 
veľmi naviazaný a kvôli nej som aj prerušil kontakt so všetkými priateľmi, len aby som s ňou mohol byt čo 
najviac. Po celú dobu sa jej permanentne venujem – hrávali sme sa spolu rôzne spoločenské a športové hry, 
chodili na výlety, vymýšľali zábavu podľa jej želania. Dával som jej svoju lásku otvorene a často najavo 
túlením, objímaním, bozkávaním; jednoducho sme mali výborný vzťah. 
Je evidentné, že dieťa má narušenú výchovu a toto sa začína prejavovať aj vo vzťahu ku mne. Chcel by som, 
ako otec, urobiť všetko pre to, aby som tento vývoj ešte nejako zvrátil, pokiaľ je vo veku, kedy by jej 
osobnosť bolo možné ešte nejako formovať. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115090. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Manželka sa mi už vyhrážala, že ak nepristúpim na jej model starostlivosti, tak sa odsťahuje ďalej a nebudem môcť byť s deťmi. 
Prosím Vás o radu v mojej situácii: manželka odišla k svojej mame a zobrala si aj deti. Dovolil som jej zobrať 
deti, pretože viem, že ju veľmi ľúbia a potrebujú ju, ale s tým, že každý druhý víkend môžu prespať doma 
(teda u mňa) a poobedia s nimi môžem byť hocikedy. Chvíľu to tak bolo, no teraz môžem byť s deťmi cez 
týždeň iba každý druhý deň. Pokiaľ sme boli spolu, tak som deti vodil do škôlky, zo škôlky, väčšinou som s 
nimi chodil aj k lekárovi, večer im čítal rozprávky, ráno chystal raňajky, skrátka – krása. Máme pekný vzťah, 
hoci sú ešte dosť malé (3,5 a 5 rokov). Oni by so mnou ostali aj inokedy, ale manželka to nechce dovoliť a 
vždy ma obviní, že nechcem to najlepšie pre deti. Vyhradzuje si akési právo matky, ktorá má väčšie pravo na 
deti. Podľa mňa by to mohlo normálne fungovať striedaním týždeň/týždeň a nikto by tým netrpel. Ja deti 
vždy podporím v ich láske k matke; ale je jasné, že aj my sa potrebujeme – ja ich a ony mňa. Neviem, či si 
týmto oddeľovaním matka „pripravuje pôdu“ pred rozhodnutím o starostlivosti o deti? Ak budú väčšinou s 
ňou, je to potom určujúce pri rozhodnutí súdu? Ja sa o nich viem postarať a veľmi rád to aj robím. Už sa mi 
vyhrážala, že ak nepristúpim na jej model starostlivosti, tak sa odsťahuje ďalej a nebudem môcť byť s deťmi. 
Zatiaľ vraví, že sa rozvádzať nechce, že o tom rozmýšľa. Rozprávať sa s ňou veľmi nedá, hneď je podráždená, 
keď ma vidí. Viem, že sa radí s právničkou, ktorú majú v rodine, takže neviem, čo od toho očakávať. 
Miroslav Haruštiak Bzince pod Javorinou 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115089. Kontakty a spis máme v organizácii. 
Som otcom len na sobotu a len v dome rodičov bývalej priateľky, viac nie, hoci po tom túžim. 
Dobrý deň, mám 26 rokov a 11-mesačnú dcérku. Chceli sme ju obaja s bývalou priateľkou. Po narodení 
malej sa so mnou rozišla a rozhodla sa, že nechce byť so mnou, ale že bude s rodičmi. Chodievam za malou 
každú sobotu a keď jej chcem niečo kúpiť či na oblečenie alebo nejakú hračku, tak mi povedia, že načo som 
to kupoval. Odpovedám, že veď malej, je to predsa moja dcéra, ale i tak mám pocit, že ma tam nechcú. 
Môžem si chodiť pozrieť len v sobotu, snažím sa bývalej volať a pýtať sa na malú, ako sa má, kedy zaspala, 
kedy vstáva, či nie je chorá atď. Vždy sa však pýtam aj jej, ako sa majú obidve. Ale keď sa jej opýtam, kedy 
pôjdeme ku mne a za mojou mamou, tak mi odpovie, že teraz nie. Nedá sa, malinká je chorá, že ona tam 
nemusí ísť, že majú prísť oni, moja mama, sestra atď. a nechce sa o takej téme ani rozprávať. Neviem, čo 
mám urobiť, lebo mám pocit, že za to môžu aj jej rodičia. Už nemám chuť byť otec len na sobotu. Správajú 
sa ku mne síce dobre, aj sa u nich najem, ale nemôžem ani len spomenúť, že si malú zoberiem alebo také 
niečo – to je jednoducho vylúčené. Malinká bude mať meniny, tak som sa opýtal, či jej urobíme oslavu. Vraj 
to nemám riešiť, že sa dohodneme potom. Tak som sa teda opýtal, či na tej oslave budem aj ja 
a z odpovede mi došlo, že asi jej urobí oslavu za mojím chrbtom. Nato som navrhol, že v sobotu chcem ísť 
ku mne domov a malinkej urobím oslavu u mňa, ale samozrejme mi v takom prípade malú odmietla dať, že 
na to môžem zabudnúť. Poraďte mi prosím, ako sa mám domôcť toho, aby som mohol tráviť čas 
s malinkou, ísť na výlet atď. – mám kamarátov s deťmi rovnakého veku a dcérku mám rád rovnako ako oni, 
ba možno ešte viac. Chcem s ňou tráviť viac času a som ochotný sa s matkou dohodnúť, ale čím ďalej to 
nechávam na nej, tým viac malá rastie a ja som stále len otec na sobotu. Mám už nejaký návrh na dohodu, 
ale neviem ju celkom dobre sformulovať tak, aby to bolo podľa zákona. Ďakujem za vypočutie 
a pochopenie. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115088. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Prečo a čím si striedavku musím „zaslúžiť“? 
Roman si s manželkou po dlhšej dobe prestal rozumieť, klasický scenár. Dvaja ľudia sa postupom času 
odcudzili a rozhodli sa, že napokon sa rozídu a každý z nich bude bývať samostatne. Majú spolu dve deti 
dcérku Katku, ktorá má dvanásť rokov a deväťročného syna Romana. 
„Svoje deti milujem a starám sa o tieto moje dva poklady s veľkou radosťou. Veľmi som sa trápil, keď som sa 
zrazu po rozchode nemohol s nimi vídať ako dovtedy.“ 
Trikrát podal žiadosť o striedavú starostlivosť, no bezvýsledne... 
„Deti vídam minimálne, manželka mi v stretávaní s nimi neustále bráni, znemožňuje mi mať s nimi normálny 
zdravý vzťah, taký aký by mali mať deti so svojimi otcami.“ 
Deti ešte k tomu odmietali byť s matkou a tráviť u nej školské prázdniny. 
„Je tam navyše aj iný dôvod. Bojím sa nechať dcérku samu s matkou, nakoľko sa dokonca už dvakrát 
pokúšala spáchať samovraždu...“ 
Aj keď na deti by mali mať rodičia rovnaké práva, s dcérou môže byť Roman len každý druhý víkend. So 
synom ešte navyše, ale len keď má futbalové tréningy. Aj na tie samotné však synovi občas matka bráni 
chodiť... 
„Hrá futbal už štyri roky. Každý deň ho odveziem na tréning, tam však so mnou nie je, lebo trénuje a potom 
ho musím odniesť k matke.“ 
Roman pracuje vo veľkoobchode, má slušný príjem, svoje bývanie. Spĺňa všetky podmienky na to, aby sa 
o deti mohol postarať. 
„Matka však neustále naťahuje súdny spor a bráni v striedavke. Veď to je proti ním samým. Ja nechcem aby 
prišli o mamu, len nech sa striedame, nech si nás užijú oboch rovnako.“ 
Aj keď Medzinárodný dohovor o právach dieťaťa a Zákon hovorí jasne o „rovnocennom postavení 
rodičov a práve detí na rovnocenný styk s oboma rodičmi“, po rozchode je jeden z rodičov automaticky 
protiprávne vylúčený z ich života aj keď bol dovtedy s deťmi. Právo na rovnocenný styk – striedavá 
starostlivosť sa neberie ako prirodzený základ rovnoprávneho postavenia rodičov a väčšinou otec sa o ňu 
musí veľmi pracne domáhať. Blokácia jedného z rodičov nie je trestaná, práve naopak, mnohokrát rodič, 
ktorý rovnocenný styk s deťmi blokuje uspeje a zverí sa dieťa práve jemu. 
„Pripadá mi to ako boj. Neviem o čo ide. Veď som nič nespravil, možno som ešte lepší rodič ako ona, ale 
nerozumiem prečo musím prosíkať o to, aby sme s nimi mohli byť rovnako a zdĺhavo a neúspešne to 
dokazovať. Ju nik neskúma a ja som s deťmi štyri dni do mesiaca a ona dvadsaťšesť. To nie je spravodlivé 
a ani dobré pre deti.“ 
Roman je pripravený o možnosť rovnoprávnej starostlivosti o deti, nemôže sa s nimi zahrať kedy chce, 
nemôže sa s nimi pripravovať do školy, prežívať s nimi normálny život ako dovtedy. Je bezradný, prípad 
nemá zatiaľ doriešený. Stále však verí v spravodlivosť pre seba a hlavne pre deti, ktorej sa im zatiaľ 
nedostalo. 
Roman, Bánovce nad Bebravou, 39 rokov 
Dcéra Katka12 rokov, syn Roman 9 rokov 
Pracovník vo veľkoobchode 
Bánovce nad Bebravou 
Ja som vyrastala bez matky, moja dcéra bez otca 
Erikine manželstvo sa po trinástich rokoch rozpadlo a dcéra bola zverená do matkinej opatery. 
„Je to otec mojej dcéry a tak mi vždy záležalo, aby trávila čas aj s ním. I keď sme sa rozišli kvôli peklu, ktoré 
som prežívala, nikdy som ho neobmedzovala, mohol ju každý týždeň navštevovať.“ 
Ihneď po jej odchode zo spoločnej domácnosti sa jej bývalý manžel začal vyhrážať. Podala na neho niekoľko 
trestných oznámení, ale bezvýsledne. Ani raz jej nezaplatil výživné. 
„Seba aj školopovinnú dcéru musím uživiť z päťsto eur mesačne, zaplatiť bývanie, školu, jedlo, cestovanie 
a podobne... Jeho to vôbec nezaujíma.“ 
Až po dlhých troch rokoch otec výživné nakoniec zaplatil. Smiešnu sumu, ale len preto, že mu hrozil opäť 
súd. Deň pred pojednávaním mu ich jeho mama vložila na účet. 
„Nezabudol to okomentovať poznámkou, že to boli posledné peniaze na dcéru, ktoré som od neho videla. Od 
tej doby mi výživné opäť neposiela.“ 
Erika nemá silu ďalej bojovať s veternými mlynmi, berie jej to čas a energiu. Už ju nebaví ten večný kolotoč 
domáhania sa či peňazí, či záujmu o dcéru. 
„Počas troch rokov dcéru videl len párkrát, aj to len vtedy, keď išla na prázdniny k starým rodičom, kde môj 
exmanžel býva. Bola však sklamaná, pretože otec dal prednosť alkoholu a kamarátom.... Je mi jedno, čo sa 
medzi nami odohralo, videla som, že dcéra ho má rada a je to jej otec, ktorého potrebuje, nech je 
akýkoľvek...“ 
Mnoho rodičov, väčšinou po rozvode, stratí záujem o dieťa. Deti, ktoré vyrastajú len s jedným rodičom sú 
ochudobnené o lásku, „mužský vzor“, zážitky s druhým rodičom a strácajú tiež príležitosť pre lepšie 
sebapoznanie a identifikáciu. V období puberty môžu mať vážne problémy. 
Každý kontakt či záujem o dcéru, otec podmieňoval stretnutím s matkou a prostredníctvom dcéry sa jej 
dokonca aj vyhrážal. 
„Aspoň párkrát do roka sme veľká šťastná rodina. Preto by som chránila ako ohrozený druh tých otcov, 
ktorí majú o deti záujem. Nechápem ale to, že práve títo milujúci otcovia na to mnohokrát doplácajú 
a o svoje deti prichádzajú... ja by som sa o dcéru delila rada a striedavku by som brala všetkými desiatimi.“ 
Najväčším paradoxom je aj to, že samotná Erika od šiestich rokov žila iba s otcom, bez matky. Matkina láska 
jej veľmi chýbala. Vyhľadala ju až po dvadsiatich piatich rokoch. 
„Aj keď spolu s mamou teraz veľmi dobre vychádzame, nikto mi nevráti tie roky života, ktoré sme sa vôbec 
nevideli.“ 
Erika Kotorová, 35 r. 
aranžérka kvetov 
Bratislava 
Michaela 14 rokov, dcéra 
Deti sú rozdelené, ale ja si myslím, že by 
mali byť spolu, v striedavke. Majú predsa 
právo nielen na oboch rodičov, ale i na 
vlastných súrodencov! 
Chcem Vás požiadať o možnosť pomoci. Mám súdom pridelených dvoch synov (17 a 13 rokov). Mám ešte 
dcéru, ktorá bola pridelená do starostlivosti matke. Takýto návrh dala bývalá manželka – vraj sú to moji 
synovia. Nechcel som sa s ňou hádať, tak sme sa dohodli. Ja som však bol zásadne proti rozdeleniu detí, ale 
chcel som mať od nej pokoj, tak som to uzatvoril takto. Teraz konečne prišiel zákon s možnosťou striedavej 
starostlivosti, kde môžem konečne zabojovať o to, aby deti vyrastali spolu a kde sa nemusím doslova 
prosíkať, aby mi dcéru dala podľa rozhodnutia súdu. Už 6. týždeň som ju nevidel a teraz už prekypel pohár a 
chcem bojovať o to, aby nám ich súd dal do striedavej starostlivosti. Chcem Vás poprosiť, či mi neviete 
poradiť, ako mám postupovať, prípadne, kde by som sa viac dozvedel o možnosti striedavej starostlivosti. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115087. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Chyby sme určite urobili obaja, ale syn je 
nás oboch a my sme jeho obaja. Záleží mi 
na ňom, mám ho rád a on mňa. 
Odrádzajú ma, vraj nepochodím, ale 
budem oňho bojovať. 
Akonáhle sme boli svoji, zmenila sa na... nuž, doplňte si sami. Nestačil som kupovať, dávať, všetko málo. 
Čakali sme dvojičky, ale jedno nám v 5.mesiaci bohužiaľ zomrelo. Vôbec sme s manželkou nežili v spoločnej 
domácnosti, pred svadbou a dokonca i dlhšie po svadbe sme ani intímne nežili. Syna som si veľmi ako 
bábätko neužil, keď že matka je z iného okresu. Ale stále oňho bojujem: má ma rád, ja jeho tiež, záleží mi na 
jeho výchove, aj keď mi matka nedáva žiadne informácie o jeho zdravotnom stave a iné. Vlastne spolu ani 
nekomunikujeme, len sms. Na žiadosti o návštevu mi matka dáva záporné odpovede, alebo si vymýšľa, že je 
chorý; vidím ho raz za 2 – 3 týždne na 2 hodiny. Väčšinou mi ho dá, keď spí, alebo je unavený; vrchol bol, 
keď mi ho dala po očkovaní. Keď namietam, odpoveď je typu: „Bohužiaľ, syn nemá svoj režim, keď je 
unavený, spí.“ apod. K tomu ešte prebieha spor o manželské výživné, čo ma tiež dodatočne psychicky aj 
finančne vyčerpáva, nakoľko náklady na obhajcu sú veľké. Stále mám však pred očami syna, ktorý je podľa 
mňa zanedbaný, ale s matkou o tom nie je žiadna reč. Niekedy si sám hovorím, či má význam chodiť za ním. 
Dokonca aj právnik mi hovoril, že nepochodím, už som zúfalý. Viem, že keď to takto pôjde ďalej, tak bude 
mať vzor rozvrátenej rodiny. Chcem poďakovať zakladateľovi združenia Ligy otcov za skvelý nápad a popriať 
veľa úspechov a ešte viac šťastných deti po boku milujúcich otcov. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115082. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Vymysleným obvinením ma odstavili a 
pripravili o dcéru 
Pri rozvode bola Bohušova štvorročná dcéra Helenka zverená matke. Pretože bola stále na materskej, otec 
nič nenamietal. Veril, že s dcérkou bude môcť byť hocikedy. No to ešte netušil čo ho čaká... 
„Matka našej dcérky mi však čoraz viac bránila v kontakte s Helenkou, pričom keď boli mimo domu, ja som 
netušil, kde je, kedy bude doma, kam môžem za ňou prísť.“ 
Podal návrh na súd, aby upravili jeho styk s dcérou a vtedy sa mu začalo peklo na zemi. 
„Jedného dňa som sa pri návšteve kolíznej opatrovníčky, dozvedel šokujúcu správu: údajne som svoju 
vlastnú dcérku zneužíval!“ 
Matka bola s dcérou aj v psychologickej poradni a bez skúmania dôkazov jej dali za pravdu. 
„V tej chvíli som začal plakať a cítil som nesmiernu krivdu a bolesť, ktorá mi zovierala srdce.“ 
Bohuša predvolali na políciu. Veril v spravodlivosť. Vypočuli všetkých troch – jeho, matku aj dcérku. 
„Konečne sa niekto začal o údajnom „zneužívaní“ baviť aj so mnou.“ 
Trestné stíhanie napokon zastavili. Súd však namiesto vynesenia rozsudku nariadil znalecké dokazovanie a 
vydal predbežné opatrenie, ktorým obmedzil Bohušove stretávanie s dcérou na šesť hodín v sobotu. Matka 
Bohuša na polícii znovu obvinila zo zneužívania dcérky a onedlho na to požiadala súd o zákaz styku. 
„Veď ma predsa nemôžu len tak bezdôvodne odtrhnúť od dieťaťa, keď som nič neurobil a to môžem 
prisahať... Nie som násilník ani pedofil!“ 
Polícia síce nezmyselné obvinenia už raz vyvrátila, ale súdu to zjavne nestačilo. Brali do úvahy len matkino 
tvrdenie. Súd zvolil ten najtvrdší trest – zákaz styku s dcérou bez akýchkoľvek dôkazov, hoci trestné stíhanie 
ešte len začalo. 
„Nemal som ešte ani možnosť brániť sa. V správe od kolíznej opatrovníčky napísali, že neodporúčajú môj 
kontakt s dcérkou ani za prítomnosti matky, lebo treba eliminovať stresové situácie, ktoré kontakt 
vyvoláva.“ 
Nikto z krízového strediska však nebol pri stretnutí otca s dcérkou. Neprišli z vlastnej iniciatívy a ani na 
výzvy otca. Polícia prešetrila všetko dôkladnejšie, absolvovali mnohé vyšetrenia. Výsledok - trestné stíhanie 
zastavené. 
Nezrelý rodič, väčšinou matka, v snahe zabrániť otcovi dostať sa k dieťaťu, mnohokrát zneužije inak veľmi 
správne inštitúty domáceho násilia, či sexuálneho zneužívania. Tieto falošné obvinenia na čas obmedzia 
práva druhého rodiča, matka má čas na manipuláciu dieťaťa. Ani po zbavení otca obvinení, nik netrestá 
matku za krivé obvinenie a kompetentné orgány nekonajú ani v prospech rodiča, ktorý je násilne 
vyčlenený z prostredia dieťaťa. Naopak, dlhými súdnymi procesmi umožňujú zneužiť krivé obvinenie na 
to, aby bolo dieťa pripravené o otca. 
„Súd trval takmer štyri a pol roka, viac ako rok som mal s dcérou zakázané sa stretnúť. Nakoniec rozhodli, že 
môžem byť s dcérkou každý druhý víkend. Dcérku však matka ani raz nepriviedla.“ 
Kolotoč pokračoval ďalej, súd nariadil psychoterapiu. Avšak ani za šestnásť mesiacov rodičovskej 
psychoterapie nedokázala psychologička s matkou ani pohnúť. 
„Odborníčka nechce vidieť to, čo vidí každý laik – matka naťahuje čas a stále programuje dieťa proti mne. 
Nech robím čokoľvek, dieťa dospieva, je naprogramované matkou, aby ma nenávidelo a tá za svoje konanie 
nenesie žiadne následky.“ 
Bohuslav, 43 rokov 
informatik, Trnava 
dcéra Helena, 11 rokov 
O prvého syna ma pripravili a spáchal 
samovraždu. Môj druhý syn je 
v striedavej starostlivosti šťastný 
Keď sa Vadim rozviedol, matka sa syna vzdala a on žiadal o vydanie syna do jeho starostlivosti. Súd mu 
nevyhovel a Martina pridelil do starostlivosti starých rodičov tak, ako žiadala jeho bývalá manželka. 6 
„Návštevy syna mi ale znemožňovali spôsobmi, ktoré pozná množstvo otcov: je chorý, nie je doma, nechce 
s tebou ísť, pretože má lepší program a podobne...Ak sa mi aj podarilo si ho „požičať“, tak som mal na 
tanieri scény typu, že už musí ísť späť, alebo že som o pár minút zmeškal jeho „vrátenie“. 
Stretávania otca so synom sa tak stávali čím ďalej zriedkavejšie, až sa zminimalizovali iba na odovzdávanie 
darčekov, ak mu však nejaké daroval, tak mu starí rodičia kúpili podobné, ale lepšie. 
„Požiadali ma teda, aby som namiesto darčekov prispel peniazmi na dovolenku, no potom som zistil, že 
Martin na žiadnej dovolenke nebol. Neskôr na spoločnej dovolenke prichádzalo k častým problémom, 
pretože naše predstavy o všetkom sa prudko odlišovali.“ 
Po rokoch to vzdal. Až mu zrazu pri dverách zazvonili policajti a oznámili šokujúcu správu, ktorá ho hlboko 
zasiahla: „Váš syn Martin sa obesil.“... 
„Pocity, aké som v tej dobe prežíval sa nedajú opísať slovami. Moja bolesť a zármutok boli silné a hlboké. 
Nevedel som sa spamätať, pripadal som si ako v najhoršej nočnej more....Môj syn Martin bol mŕtvy...“ 
Asi tri roky pred touto smutnou udalosťou sa mu narodil druhý syn - Riško. Keď mal päť rokov, s jeho 
mamou sa rozišli. Uvedomili si však, že pre ich dieťa bude lepšie, keď bude mať obidvoch rodičov a dohodli 
sa na striedavej starostlivosti. 
„Riško už takmer rok žije týždeň u mamy na dedine a týždeň u mňa v meste. Chváli sa, že má dve izby a 
dvakrát do roka narodeniny aj Vianoce. Aj prázdninových ciest má dvakrát viac ako kamaráti zo škôlky.“ 
Striedavá starostlivosť oproti párnovíkendovstvu zrovnoprávňuje rodičov, eliminuje blokovanie styku, či 
konflikt medzi rodičmi a pozitívne vplýva na fyzický i psychický vývoj dieťaťa. 
Sú príležitosti, ktoré si nenechajú ujsť a na rodičovských združeniach, pri zápise do školy, či na návšteve 
u lekára sa stretávajú všetci spolu. Samozrejme, že tento spôsob života prináša aj logistické problémy. Nie 
všetko je možné mať dvojmo – pas, zdravotný preukaz, lieky na predpis a podobne... 
„Ale keď sa chce, dá sa to. Riško je spokojný, môže navštevovať všetkých svojich starých rodičov, bratrancov 
a sesternice. My, ako rodičia, sa mu venujeme o to intenzívnejšie, že ho máme len každý druhý týždeň 
a nechceme stratiť ani minútu.“ 
Vadim, 49 rokov, Bratislava 
majiteľ obchodu s motorkami 
Riško syn 6 rokov 
Súd mi ustanovil likvidačné výživné – 
zarábam 650 Eur a platím výživné 540 
Eur, už nevládzem ďalej. 
Pracoval som v Anglicku, v roku 2009 mi bolo ustanovené výživné na dve dcéry, dvojičky po 270 Eur, spolu 
540. Vtedy som zarábal cca 1700 Eur plus čiastočné detské prídavky cca 100 Eur, plus nejaké kapitálové 
investície. Do augusta 2009 som mal s dcérami vynikajúci vzťah, chodili za mnou do Anglicka a odtiaľ sme 
ešte robili ďalšie dovolenky a pod. Od septembra 2009 však žijem v Bratislave, kde zarábam iba cca 650 Eur 
čistého a kapitálové investície som tiež už prakticky spotreboval na normálne živ. náklady. Dcéry sú už 
plnoleté, teraz končia prvý ročník vysokej školy; nechceli však ani počuť o znížení výživného, lebo v tejto 
otázke sú očividne zmanipulované matkou. Môj návrh na zníženie výživného okresný súd zamietol a tak isto 
urobil aj krajský súd v odvolacom konaní! Nikoho nezaujímali argumenty o kríze, o nižšom zárobku (nie 
z mojej viny). To si mám akože vybrať, či mám v zahraničí zarábať viac a nevidieť dcéry (iba platiť) alebo 
zarábať menej doma a vidieť dcéry (ktoré nad chudobným otcom budú ohsňať nosom)? Som toho názoru, 
že takéto rozhodnutia súdov sú protiústavné, veď predsa hádam mám právo vrátiť sa domov, nie? Aké je 
primerané výživné vzhľadom na zárobky povinného rodiča? V Anglicku to je 15 % z čistého platu na jedno 
dieťa, po 10 % každému dieťaťu, ak sú deti dve a spolu 25 %, ak sú tri a viac. Prečo to nie je na Slovensku 
určené zákonom? 
Môj prípad je komplikovanejší, ako som ho tu stručne načrtol, no podstatné fakty som uviedol. Rád by som 
sa o týchto veciach porozprával a som ochotný v LO aj pôsobiť. 
Miroslav, Bratislava 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115080. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Bezdôvodné bránenie v styku s dcérou, 
a pritom ani neviem, či je moja alebo nie. 
Deti ostali u bývalej ženy. Od začiatku deti nechcela ku mne púšťať. Pred 4 rokmi podala na súd návrh, aby 
som dcéru nemohol vídať vôbec. Dodnes sa o tom súdime. Bývalá žena vôbec nedovolí, aby som sa 
stretával s dcérou; so synom, ktorý je mladší, sa však stretávať môžem pravidelne. Medzitým som dozvedel, 
že dcéra má inú krvnú skupinu a žiadal som, aby urobili DNA vyšetrenie cez súd, ale to odmietla. Nevedeli 
by ste mi pomôcť, aby konečne po 4 rokoch mohol vidieť svoju dcéru, alebo aby urobili aspoň to DNA 
vyšetrenie, či je naozaj dcéra môj potomok alebo nie? 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115077. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Dcéra vie o mne len to, že som jej 
nepriateľ 
„Asistoval som pri narodení mojej milovanej dcéry Laury v pôrodnici. Svojich prvých dvadsať minút života 
strávila v mojom náručí. Najkrajší pocit môjho života." 
Keď mala Laura päť týždňov, matka odišla z dcérou preč zo spoločného bytu. Počas štyroch rokov od jej 
narodenia s ňou nestrávil sám ani minútu. 
„Ako sa cítim, že nemám dieťa? V živote som nepoznal tvrdší úder." 
Snažil sa dohodnúť s matkou, no ona nechcela. Dieťa bolo malé, nemohol jej ho vziať a uplatniť právo 
dieťaťa, ktoré nepatrí len matke, ale obom rodičom. Obrátil sa na štátne orgány - nepomohli. 
„Chcieť byť s dieťaťom a nemôcť byť, je pocit permanentného sklamania a neopísateľnej bolesti každého 
rodiča." 
Po čase získal možnosť stretávať sa s dieťaťom raz do týždňa na dve hodiny v prítomnosti matky. 
„Na stretnutia som chodil, stretávali sme sa na ulici. Či pršalo, či bol mráz, alebo horúčava. Na ulici som sa 
hrával s malou dcérkou pod dohľadom matky a jej ponižujúcich poznámok." 
Neskôr už malá Laura začala chodiť, rozprávať. Matka žila so svojím novým druhom a dcéra sa začala na 
stretnutiach správať zvláštne. 
„Hovorila mi že som maminke ubližoval, že ma nechce, že som ju chcel vyrezať maminke z bruška a že sa ma 
bojí. Na Mikuláša sa so mnou hrala na chodbe v paneláku, lebo som bol za neho prezlečený. Ak som 
spomenul „tatina“, nechcela sa s „ním" stretnúť." 
Súdna psychologička objavila u matky jeho dieťaťa skrytú agresiu, ťažké permanentné zneužívanie dieťaťa 
proti vlastnému otcovi ako zbraň, s následkom ťažkého „Syndrómu zavrhnutého rodiča". Syndróm 
zavrhnutého rodiča (the Parental Alienation Syndrome, PAS) je správanie sa dieťaťa, ktoré odmieta jedného 
z rodičov na základe programovania svojím okolím. 
Psychologička odporučila kvôli zachovaniu zdravého vývoja dieťaťa, styk otca bez prítomnosti matky. 
Bohužiaľ, súd ešte stále má čas a počas posledných štyroch rokov nerozhodol. Napriek nekonečným 
podaniam otca sa požiadavka, aby sa stýkal so svojou dcérkou sám a nielen na ulici za prítomnosti matky, 
úplne odložila na neurčito... 
„Moje prosby teraz kdesi na súde zapadajú prachom a moja dcérka Laurika naďalej je ťažko programovaná 
proti mne...Proti otcovi, ktorý sa len snaží byť otcom a ktorý sa vždy snažil byť slušným a spravodlivým 
človekom." 
Syndrómom zavrhnutého rodiča sa na Slovensku nik nezaoberá, nenávratnú stratu rodiča nik nerieši, 
páchateľku tohto zločinu nijako nestíha. 
„Dnes, po štyroch rokoch márneho boja sa môžem len prizerať, ako moje dievčatko, moja drahá milovaná 
dcérka Laurika, hovorí súdnemu znalcovi, že ju maminka vlastne chráni pred zlým tatom a žije s "novým 
lepšejším“ tatinom..." 
Do dnešného dňa Mário nemá možnosť stretávať sa so svojou dcérou. Stále mu na súde prebiehajú 
konania, avšak nie sú ukončené. Dcéra má štyri roky a s otcom sa vôbec nestýka. 
„Vďaka viere, láske a nádeji ešte chvalabohu žijem, svoje utrpenie a pocit bezmocnosti neprajem ani 
najväčšiemu nepriateľovi..." 
Mário, 35 rokov 
akvizítor, Trenčianske Teplice 
dcéra Laura, 4 roky 
Bývalá nás zadĺžila až po uši a ja mám dve 
práce, aby som stíhal splácať úvery, dlhy 
a pôžičky. Buď budem celé dni a víkendy 
pracovať a neuvidím dcérku, ktorá je celý 
môj život, alebo pôjdeme „na bubon“, či 
do väzenia za nesplácanie. 
Dobrý deň, prepáčte, lebo neviem veľmi dobre po slovensky. Moja dcérka sa narodila 06.2005. Dostal som 
si ponuku prácu z domu na 80 km za lepšou výplatou (2x ako u nás). Nemali sme veľa peniaze, takže som si 
išiel. Všetko bolo dobre do roka, dal som si doma celu výplatu,som si myslel, že všetko poriadku, moja 
priateľka dostala odo mňa nový mobil faktúru cca 2500 sk. 4600 sk pretelefonovala aj sms toľko peniaz. 
Kedy som mal čas, vždy som išiel pre dcérku, ONA JE MOJ LASKA A ŽIVOT. V 02.2008 sme išli na súd, za 
výživné. Tam bol z soc.oddelenia pani, kto povedala, že okolo 2000 – 2500Sk mali by platit, keď sa dá. Som 
si povedal, že viete čo? Budem platiť 3000 sk, keď hocikedy môžem ísť pre dcérku. Dohodli sme, sme 
skončili na sud za 10minut. Potom každý mesiac som dal viac peniaze ako 100 Eur, dal som si aj do ruky, 
všetci ľudia mne povedali, že nie si normálny, ale som povedal, ty neviete, ako sa cítim, keď volá a povie 
nemajú čo jesť. S mojim partnerkou som mal konflikt preto, čo som mal sporenie, všetky peniaze som si dal 
jej. V 10.2008 som si musel prísť späť robiť, to bolo rozkaz od zamestnávateľov, som si musel brať pôžičku, 
aby som si všetko zaplatil, ale nevedel som všetko, lebo už toľko som bol do mínusu a všetko na môj meno. 
Potom moja partnerka pomohla, ostalo trošku peniaze, ale priateľka vždy volala, že nemá čo najesť, 
oblečenie. Moja partnerka zase pomohla, doteraz sme dali cca 5000 za 3 roky a teraz mi máme 6 pôžičku a 
do mínusu, priateľka nemá nič. Teraz 24.05.2011 budeme ísť na súd, aby sme znížili výživné, ale priateľka 
najmenej chce dostať 70 – 50 Eur mesačne. Ja mám výplatu 340 Eur v čistom, mínus exekúcia 90 Eur za 
telefón z roku 2008 a pôžička 100 Eur, takže dostanem na účet cca 140 Eur, chvála bohu, že mam 2 dohoda 
prace odkiaľ dostanem okolo 205 Eur mesačne. Ale NEMAM VOLNO a chyba mne dcérka veľmi, vedľa prace 
max.1 krát vieme ísť pre dcérku. Teraz mám 2 možnosti: robota alebo dcérka. Keď nerobí, tak moja 
priateľka má problém a nevieme zaplatiť veľa vecí, ešte máme 3 rok, dokedy všetko vyplatíme a priateľka 
povie, že ja mám deti, ale ani neprídem pre dcérku. Ale prosím vás, kto bude vyplatiť veci? Neviem, čo bude 
ďalej, ale tak to nefunguje a neviem, čo mám robiť. Po zajtra súd a už viem, že ja budem to, kto nemá 
záujem pre deti. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115076. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Neobmedzený kontakt s dieťaťom je 
nevymožiteľný 
Poznáte to, láska na prvý pohľad. Začalo to pred trinástimi rokmi. Po piatich rokoch ju požiadal o ruku. 
Narodil sa im malý Gabriel. 
„Synčeka nadovšetko milujem. Som ale jeden z tých stoviek, resp. tisícov rodičov, ktorí nemali to šťastie a 
napriek veľkej snahe sa im rozpadla rodina.“ 
Rodinná idylka sa ale nenávratne skončila, keď sa v doposiaľ šťastnom manželstve objavila tretia osoba. 
„Manželka podala žiadosť o rozvod, bez môjho vedomia opustila aj so synom spoločnú domácnosť 
a presťahovala sa do iného mesta.“ 
A tu sa začína časť príbehu plný bolesti, prázdnoty a neistoty. 
„Je to bolestné, keď prídete domov a po šiestich rokoch vás namiesto výskajúceho milovaného dieťaťa 
privíta iba poloprázdny byt. Jeho prázdna izba kde vyrastal od narodenia, hračky, všetko mi ho pripomína.“ 
S manželkou sa „dohodli”, že syn bude zverený matke a otec s ním bude mať neobmedzený styk. 
„Znie to pekne, však? Aj ja som sa potešil, že s ním budem tráviť viac času, že ho budem môcť aj naďalej 
vychovávať, že sa budem môcť o neho starať a tešiť sa z jeho pokrokov. Bola to však chyba, moja radosť 
bola predčasná, lebo ak druhý rodič nemá záujem, tak vám v podstate môže brániť v kontakte s vaším 
dieťaťom a vy sa musíte iba veľmi komplikovane domáhať svojich rodičovských práv.“ 
Neobmedzený styk, ktorý by mohol byť bezproblémový a vyhovujúci pre dieťa a oboch rodičov , je v praxi 
nevymožiteľný. Druhý rodič sa pri takomto rozhodnutí súdu prakticky nemusí vôbec dostať k dieťaťu. 
„Syna vídam maximálne päť dní do mesiaca. Je to peklo. Je to málo. Mohol by byť a mal by byť v striedavke, 
lebo tu je vlastne najviac doma. Ale matka má jasné predstavy o tom, koho „majetkom“ je náš syn. Citujem 
jej správu: “Mne bol zverený a ja budem rozhodovať kedy s tebou bude. Ja som matka.“ 
Matka sa schválne odsťahovala do iného okresu blízko Bratislavy, aj keď pracuje v hlavnom meste. Už 
tretíkrát menili podnájom, no vie, že tým zmenšila šance otca na striedavú starostlivosť na minimum. Dieťa 
tak napriek vhodnosti pôvodného prostredia, záujmu a možnosti oboch rodičov sa oň postarať, postupne 
prichádza o jedného z najdôležitejších ľudí v jeho živote. 
„Slovensko je krajina jedného rodiča a ten druhý dostáva po rozvode nálepku „menejcenný“ a pre dieťa 
nepotrebný, tak ako to bolo aj v mojom prípade.“ 
Štát v tomto prípade mohol jasne zasiahnuť, zveriť dieťa otcovi a zachovať mu pôvodné prostredie v súlade 
s jeho záujmami a potrebami. Odbory sociálnoprávnej ochrany detí a súdy podľa zákona majú chrániť dieťa. 
Oni ale zvykovo chránia matku, nech je akákoľvek. Zákony pritom hovoria, že štát nemá chrániť materstvo, 
či otcovstvo, ale rodičovstvo. 
„Na dieťa kašlú. Vždy si myslia že matka nech je akákoľvek a robí čokoľvek, je pre dieťa lepším rodičom ako 
otec. Pritom je jasné, že keby ho zverili mne, nerobila by obštrukcie, prispôsobila by sa a ja by som jej 
nebránil tráviť so synom polovicu času. Teraz naopak, súdy podporili to, že ma môže vydierať odopieraním 
styku s milovaným synom.“ 
Peter Novák, 34 rokov, programový manažér, syn Gabriel, 7 rokov 
Bol som rok a pol na rodičovskej 
dovolenke a manželka je proti striedavke 
Mám dvojročnú dcérku a zverená jedo opatery matke, pričom ja mám (iba teoreticky) neobmedzený styk. 
V skutočnosti ju vídam iba dvakrát do mesiaca, cez víkend. Rád by som ju mal v striedavej starostlivosti, ale 
matka je proti tomu. Ja žijem v Bratislave a bývalá manželka v Nový Zámkoch. Kým žila bývalá v Bratislave, 
vídal som dcérku dosť často, ale po presťahovaní sa do NZ je to horšie. Moja dcérka na mňa reaguje veľmi 
dobre, nakoľko som bol s ňou na rodičovskej dovolenke a staral som sa o ňu do 1,5 roka. Rád by som mal 
striedavú starostlivosť. Bývalá manželka poukazuje na to, že striedavá starostlivosť môže zle vplývať po 
psychickej stránke na našu dcérku a že som sebecký, keď také niečo chcem. Mne moja dcérka mi 
neskutočne chýba, nakoľko som s ňou bol celé dni na rodičovskej a zvykli sme si na seba (ako by si zvykla na 
matku). 
Peter z Bratislavy 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115075. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Pre vymyslené choroby nevidel syna dva 
roky 
Malý Bruno mal iba pätnásť mesiacov, keď sa jeho rodičia rozišli. Súd nariadil otcovi stretávať sa so synom 
každú párnu sobotu na dve a pol hodiny – päť hodín mesačne! 
„Nebolo to veľké víťazstvo, avšak pre mňa to bola aspoň malá útecha v ťažkom období môjho života.“ 
Nariadenie súdu však nebolo ani jediný krát dodržané, výhovorky matky prečo syn „nemôže“ ísť s otcom 
nemali konca kraja. Hlavným argumentom bolo, že syn je chorý. Za dvadsaťpäť mesiacov strávil so svojím 
synom jedenásť hodín (!). 
„Stále mi to vŕtalo v hlave. Chodil som za synovou lekárkou, vypytoval som sa a zisťoval ako to vlastne je 
s jeho „záhadnou chorobou“. Na moje prekvapenie som sa dozvedel, že syn „ochorie“ vždy v piatok pred 
víkendom, keď sa s ním mám stretnúť.“ Čierna kniha rodičovstva Strana 41 
Otec si vyhotovil graf, ktorý preukázal, že osemdesiat percent ochorení vychádza presne na ten víkend keď 
má byť so synom. Braňo sa žiadneho náhradného termínu stretnutia nedočkal, aj keď oň žiadal... 
Bránenie v styku sa vykonáva rôznymi sofistikovanými spôsobmi – najčastejšie sú to choroby, práve 
v čase návštevy druhého rodiča. Vymôcť si náhradný termín je skoro nemožné, súdy v rozsudkoch nič 
také neuvádzajú a ani zákon to nestanovuje. Rovnako ako to, že bežná choroba nie je dôvodom 
k zmareniu styku, aj druhý rodič sa môže o dieťa postarať v čase choroby. 
Braňo sa nevzdal a bojoval ďalej, nakoniec po vyše dvoch rokoch, keď mal jeho syn už skoro štyri roky, 
desiatkami podaní, odvolaní a trestných oznámení dosiahol, že mu súd určil nový čas stretávania sa so 
synom. Syna si konečne mohol zobrať k sebe na celý víkend. 
„Čakal som na syna pred jej domom. Zrazu sa otvorili dvere a čo nevidím, moja exmanželka nesie syna na 
rukách. Neveril som vlastným očiam...“ 
Celý proces „odovzdávania“ si nakrúcali na kameru, boli si istí, že syn nebude chcieť ísť s otcom, vzhľadom 
na nízky vek a dlhú dobu odlúčenia. 
„Na tú vetu mojej bývalej ženy, keď mi prinášala syna nikdy nezabudnem: Bruno, rozlúč sa so svojim 
ocinkom. Tento je tvoj biologický otec a s ním teraz musíš ísť". 
Napriek šoku nastavil smerom k synovi ruky a uprene pozeral do jeho tváričky. Na ten moment predsa čakal 
viac ako dva roky. 
„Usmial som sa a zvolal „Bruno“. Syn skočil bez mihnutia oka do môjho náručia. Od samej radosti mi takmer 
vyskočilo srdce z hrude. Všetci ostali sklamaní a šokovaní“. 
Silné odhodlanie a láska otca zvíťazili v nekonečnom dvojročnom boji, aby dieťa malo aj svojho druhého 
rodiča. Viac ako tisícpäťsto strán spisov a odvolaní, viac ako osemdesiat pojednávaní, výsluchov a nariadení. 
„Už ma ani nevyviedlo z miery keď mi Bruno povedal: Maminka mi povedala, že mám robiť zlobu keď 
prídeš... Teším sa, že svoju mamu neposlúchol...“ 
Branislav, 31 rokov 
Ekonóm 
Poprad 
Bruno, syn, 5 rokov 
Zo vzťahu s 10 ročným synom som bol zo 
začiatku úplne vytesnený, neskôr som 
vybojoval aspoň dodržiavanie styku z jej 
strany. 
Som z Trenčína a od rozvodu (2007) som na súdoch ohľadom svojho teraz 10-ročného syna nezískal nič, 
okrem určenia povinnosti matky podávať mi informácie. Zo vzťahu som bol zo začiatku úplne vytesnený, 
neskôr som vybojoval aspoň dodržiavanie styku z jej strany. Rozsudok o povinnosti podávania informácií 
platí od marca 2010, napriek tomu mi matka podala informácie o mojom synovi len 2-krát (marec a má), 
i to formou SMS typu: chorý od – do, SJ 1, M5, P5. To, že s ním chodí na psychiatrické vyšetrenia, som sa 
dozvedel náhodou z iných zdrojov. O dôvode sa môžem len domýšľať. Chcel by som podať návrh na 
exekúciu podľa osobitného predpisu, ako je to uvedené v závere rozsudku, prosím o radu ako na to. 
Jozef z Drietomy 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115074. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Za 3 roky som precestoval 35 000 km za 
dcérkou, no manželka mi ju dovolí vidieť 
iba na pár hodín a iba v jej prítomnosti. 
Všetko bez rozsudku, len tak. 
Dobrý deň prajem, ja ešte rozsudok nemám a vidím dcérku cca 80 – 100 hodín za rok, bez prespania. 
Cestujem za ňou minimálne 20-krát za rok cca 550 km (270 km tam a to isté naspäť). Dcérka bude mať o 2 
mesiace 5 rokov. S manželkou sa naťahujem už 3 roky – nacestoval som za ňou pomaly 35 000 km a dcérku 
som videl rádovo niekoľko dní, aj to výhradne pod dohľadom matky. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115073. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Matka je vždy posvätná nech robí 
čokoľvek - a otec je vždy nezodpovedný 
alebo klamár. 
Bývalá manželka žije s partnerom, na ktorého je podaných množstvo trestných oznámení, prevádzkuje 
erotický salón, je podozrenie, že spoločne užívajú drogy, malý ukazuje, ako spolu súložia, jeho správanie je 
znepokojivé – ale nikoho to nezaujíma.Píšem Vám, pretože asi v našom súdnictve a štáte je vždy matka 
obeťou a otec vinníkom. Ale s tým sa Vám asi prihlasujú všetci otcovia. Manželka si počas nášho 2-ročného 
manželstva našla priateľa. Keďže sme mali a stavali rodinný dom skúšala asi polroka, akým spôsobom by ma 
obrala o syna aj o majetok. Dnes už spolu nežijeme. So synom sa stretávame pravidelne, platím naňho 
výživné. Matke vyhovuje, že sa oňho starám hlavne cez víkendy, alebo keď je chorý, v podstate o malého 
vtedy nemá veľký záujem. Pred rozvodom som ju informoval, že budem navrhovať striedavú starostlivosť 
o syna. Dnes na mňa vyťahuje nepravdy, vymýšľa si kauzy, pripravuje čo najviac podkladov voči mne, aby 
nám striedavku súd neschválil. Nedáva mi vedieť ani o chorobách malého, sama sa rozhoduje o lekároch, 
škôlke a znepríjemňuje mi život, ako sa len dá. Už sa jej podarilo nášmu 4-ročnému synovi nahovoriť, že 
moji rodičia sú zlodeji, takže plače a nechce k nim chodiť... Bojím sa, čo zostane z nášho vzťahu so synom, 
ak to tak bude pokračovať. Ešte prebieha aj spor o dom, kde mi dlží peniaze, no ak by jej zverili syna, 
spravila by zo seba sociálny prípad a nemusela by nič platiť. Najviac ma štve, že žije s partnerom, na ktorého 
je podaných množstvo trestných oznámení, prevádzkuje erotický salón, je podozrenie, že spoločne užívajú 
drogy; malý dokonca ukazuje, ako spolu súložia a pod. Vplyv na malého syna je absolútne katastrofálny, 
chlapec nadáva, kope do policajtov, pýta sa, či niečo kúpime, alebo to ukradneme, chodí od matky nervózny 
a v zlom stave. Samozrejme, ak matka spraví ukrivdený výraz, nie sú priame dôkazy, predkladajú sa 
vymyslené konštrukcie a hneď sa verí matke. Viete mi poradiť niekoho? Nechcel by som o syna prísť, navyše 
za takých podmienok. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115070. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Chcem zmeniť miesto odovzdávania detí, 
všetko som premyslel, dalo by sa bez 
akýchkoľvek problémov, len... exmanželka 
nechce. 
Vek mojich detí je 2 a 6 rokov, chlapci, rozvodové konanie sa ukončilo vo februári tohto roku. Deti bývajú s 
manželkou v okr. Senec a keďže nevlastním auto, musím sa presúvať každé 2 týždne vlakom alebo 
autobusom, aby som mohol byť s deťmi aspoň tie 2 súdom určené hodiny. V zamestnaní však musím byť od 
9,00 do 17,00 hod., pričom v súčasnosti sa musím uvoľňovať už o 13,00 hod. zo zamestnania, ak chcem byť 
u nich o 16,00 hod., čo je pre zamestnávateľa problém. Preto by som chcel zmeniť miesto odovzdávania 
detí na Bratislavu (namiesto u nich). Pre ex-manželku by odovzdávanie detí v BA nemal byť problém, lebo 
k nim domov dochádza každý deň opatrovateľka mladšieho syna. Tá by mohla cestou domov priviezť obidve 
deti do BA a späť by ich zaviezla ex-manželka, ktorá sa každý deň vracia cestou zo zamestnania z BA. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115069. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Bol som naivný, tak ma obrala nielen 
o dom a byt, ale aj o deti. Už zrazu neplatí 
„v dobrom aj v zlom“. Dcéry však stále 
milujem a sú pre mňa všetkým. 
Ste skvelí, ďakujem za všetko, čo robíte. Len čo sa dostanem z finančných ťažkostí, budem vás od 
podporovať aspoň nejakou sumou. „Vďaka“ mojej ex-manželke a mojou naivitou a dôverou (inicioval som 
zúženie BSM v prospech manželky) som prišiel o dom aj byt a ostal v decembri 2009 bez strechy nad 
hlavou a bez finančných prostriedkov, na ulici. Po násilnej separácii od detí a rozpade rodiny som na rok 
ochorel, stratil prácu a dostal do finančných a zdravotných problémov. 
Mám 3 dcéry, ktoré sú pre mňa všetkým. Najmladšiu dala žena do súkromnej školy (650 EUR mesačne) 
v Bratislave. Ex-manželka je top manažérka v zahraničnej firme. Nebol som tomu rád, lebo jej staršia 
sestrička (10 rokov), chodí do školy na Červený Kríž a chceli byť v škole spolu. Žene som jasne povedal, že 
nebudem môcť prispievať teraz na súkromnú školu a myslím si, že pre deti je aj tak lepšie byť spolu na 
kvalitnej štátnej škole, kde máme dobré skúsenosti. Ale trvala na svojom. Dnes mi dokonca oznámila, že 
škole dala pokyn, aby mi neposkytovali žiadne písomné informácie o aktivitách a iných záležitostiach 
ohľadne dcéry (mailing školy) a aby mi zamedzili možnosť aj vidieť moju dcéru cez kameru (súčasť 
vybavenia školy). 
Ján z Bratislavy 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115063. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Bývalá hodila všetko za hlavu a mňa od 
syna odstavila, s výnimkou tých pár dní 
cez víkend. 
Tvrdí, že striedkou jej chcem ukradnúť nášho syna a odmieta so mnou úplne komunikovať. O syna sme sa 
starali spoločne. Pracujem ako policajt a na jeho výchovu som mal viac času ako manželka, ktorá pracuje od 
6:00 do 17:00. Väčšinou som ho do a zo školy vozieval ja, rovnako na krúžky, písal s ním úlohy a hral sa s 
ním. Náš syn má rovnako rád mňa ako aj moju manželku; k obom má vytvorené silné citové puto. Na 
Vianoce 2010 som sa dozvedel, že má mimomanželský vzťah s o 8 rokov mladším mužom. Nikdy nemali 
Vážne problémy, spoločne sme trávili voľný čas, chodili na dovolenky... Mali sme hypotéku, prerobili dom 
a nakoniec sa rozhodli, že si postavíme vlastný. Aj sme kúpili pozemok a plánovali stavbu, no potom 
manželka výrazne schudla, tak som si uvedomil, že sa asi niečo deje. A na vianočné sviatky prišla rana. 
Vysvetlila mi to tak, že sa zaľúbila a srdcu sa rozkázať nedá. Keď som sa jej pýtal, prečo to urobila, povedala, 
že so mnou celých 8 rokov nič dobré nezažila, že som ju psychicky týral. Po odsťahovaní som sa snažil naše 
manželstvo dať opäť dokopy, na základe mojej iniciatívy sme navštívili viackrát psychiatrickú poradňu, avšak 
bezúspešne. Manželka po mojom odchode hneď podala žiadosť o rozvod, pričom v časti o úprave styku s 
našil synom uviedla, že sa s ním môžem stretávať iba každý druhý víkend v mesiaci, nič viac. Takto mi ho 
dáva aj teraz. 
Viackrát som ju prosil, aby som ho mohol mať aj cez týždeň, kedy chodí do školy, aby som sa s ním mohol aj 
učiť a podieľať sa na jeho výchove a nie len cez víkend, kedy sa mu snažím urobiť nejaký program, aby sa so 
mnou cítil dobre, tak, ako to bolo doteraz. Radikálne to odmietla. Taktiež som jej povedal, že existuje 
možnosť striedavej starostlivosti – viackrát som jej navrhol, aby sme sa na tom dohodli. Toto taktiež 
odmietla, s tým, že jej chcem zobrať syna a prestala so mnou komunikovať. Povedala, že toto mi nikdy 
neschvália, nakoľko na schválenie musíme medzi sebou perfektne komunikovať. Syn, keď ide ku mne, tak sa 
veľmi teší. Keď je so mnou, tak jej nedvíha telefóny, odmieta s ňou komunikovať, až keď mu poviem, aby 
mamke zavolal, že ona čaká a že jej taktiež chýba, tak potom jej zavolá. Keď sa blíži čas odchodu, nechce 
odísť, je smutný, pýta sa, či so mnou nemôže zostať dlhšie. Po mojom odchode sa synove správanie 
zmenilo, začal byť náladový a na tanečnej agresívny, pričom ho s nej učiteľ vyhodil natrvalo. 
Poradíte mi, čo mám robiť? Zatiaľ veľmi pekne ďakujem. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115061. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Stal som sa dcére otcom i matkou 
Rasťo je slobodný otec, ktorý sa stará o svoju dcérku Sofiu od prvého dňa jej narodenia, nakoľko matka sa 
jej vzdala ihneď po pôrode a odmietla ju vidieť. 
„Rozišli sme sa po krátkej známosti, otehotnela a potom odišla. Vravela mi, že ja aj tak to malé nikdy 
neuvidím a aký som neschopný. Napokon asi mesiac pred pôrodom mi poslala sms správu: „Rozhodla som 
sa že to dieťa nechcem. Staraj sa o neho sám, keď ti po ňom tak srdce piští...“ 
Sofia sa narodila desiateho júla v košickej nemocnici. Otcovi to matka oznámila opäť sms správou. Ihneď 
prišiel. Matku však už ani nestretol. 
„Keď som ju dostal prvýkrát do náručia, ona, aj keď ma ešte dovtedy nevidela, pozrela na mňa, pritúlila sa a 
spinkala ďalej. Rozplakal som sa od šťastia.“ 
Rasťo sa musel za päť dní v nemocnici naučiť všetky rodičovské povinnosti. 
„Bol som tak trochu miestnou atrakciou, všetky mamičky a sestričky mi však veľkoryso pomáhali, učili ma 
ako ju mám kŕmiť, kúpať a prebaľovať.“ 
Pár dní po pôrode sa však Rasťo od lekárov dozvedel šokujúcu správu, že Sofia mala abstinenčné príznaky. 
Jej matka užila pred pôrodom drogu, avšak chvalabohu to na dcérke nenechalo trvalé a ani čiastočné 
následky. Je zdravá a krásna. 
„Aby som si mohol dcérku doviesť z pôrodnice domov, musel som si samozrejme vybaviť všetky náležitosti 
týkajúce sa matriky.“ 
Po piatich dňoch bola prepustená z novorodeneckého oddelenia a odvtedy sa o ňu stará dvadsaťštyri hodín 
denne. 
„Užívam si ju, je to moje všetko. Neskutočne ju milujem, je to najkrajšia láska akú mi kedy kto dával a ako 
som kedy koho miloval. Je to jednoducho moje vytúžené bábätko, moja malá princezná.“ 
Jej matka sa o ňu vôbec nezaujíma, no Rasťo ju zato neodsudzuje. Sofia krásne rastie, je veľmi šikovná a 
robí mu dennodenne veľkú radosť. 
„Mnohí ľudia si myslia, že otec je druhoradý rodič. Ale aj my otcovia sa vieme o dieťa postarať rovnako ako 
matka. Nemôžeme ho síce porodiť, ale postarať sa oň vieme rovnako a myslím si, že v mnohých prípadoch aj 
lepšie.“ 
V čase komunizmu bolo materstvo úlohou matky a pod ochranou štátu. Súčasný Zákon o rodine 
a medzinárodné normy však už dnes nehovoria o materstve, ani o otcovstve – ale o rodičovstve. 
O rovnoprávnosti oboch rodičov. V realite však stále prevláda názor, že dieťa patrí matke. Bez 
preverovania je matka vnímaná ako schopný a zodpovedný rodič a aj ten najlepší otec musí svoje 
postavenie zložito dokazovať. 
„Môj život sa zmenil o stoosemdesiat stupňov. Neľutujem to. Svoju prácu som miloval, ale tentokrát práca 
musí počkať. Teším sa, keď bude väčšia a vrátim sa do práce.“ 
Napriek tomu, že Rasťo sa stará o svoju dcérku od prvého dňa jej života, čaká už vyše pol roka na 
rozhodnutie súdu o zverenie do jeho starostlivosti. Aj keď sa o dcéru stará od jej narodenia, stále mu 
oficiálne „nepatrí“... 
Rasťo, 28 rokov 
Dcéra Sofia, 8mes. 
Košice, zdravotný ošetrovateľ 
Bol som a stále som dobrým otcom. 
Matke však vadím a chce iba peniaze 
a plné vlastníctvo syna. Syn sa začal 
o mne vyjadrovať negatívne, aby mal 
pokoj. Prečo nemôže mať oboch rodičov? 
Synovi veľmi rád uhradím finančné náklady spojené s jeho štúdiom na osemročnom gymnáziu; jediné, čo 
potrebujem, je vedieť, čo platím. Matka syna mi však odmieta ukázať konkrétne doklady o nákladoch. 
Okrem toho dala návrh na zvýšenie výživného na 400,-€, ktorú považujem za veľmi vysokú. Pritom 
požaduje úpravu styku so synom v rozsahu 1 hodiny za 2 týždne! Takú úpravu považujem za závažné 
porušenie mojich rodičovských práv ako aj práv môjho dieťaťa. Navrhovaný spôsob úpravy styku sa vlastne 
rovná úplnému odcudzeniu medzi mnou a mojím jediným dieťaťom – ale toto odcudzenie je vlastne aj 
zámerom matky. 
V súvislosti s týmto jej návrhom bol urobený „pohovor“ (samozrejme, že ja ako otec som nebol predvolaný, 
hoci sa to týkalo bezprostredne môjho syna a mňa): väčšiu časť prikázala synovi rozprávať jeho matka. 
Niektoré formulácie viet v pohovore nezodpovedajú vyjadrovaniu sa 11 dieťaťa a vôbec celý pohovor bol 
vedený tendenčne. Syn uvádza, že mojich rodičov, teda jeho starých rodičov má rád. Nik sa ho však nepýtal, 
čo ja ako otec za tých 10 rokov, kedy sme boli spolu, s ním robil. Nepýtali sa ho, ako sme trávili bežné dni 
a víkendy; nepýtali sa ho, kto ho naučil plávať, bicyklovať; kto sním pochodil ZOO Bojnice, Harmaneckú 
jaskyňu, železničku v Čiernom Balogu, kúpalisko Kováčová; kto s ním bol na hokeji, na futbale, v cirkuse, 
kine, na plavárni, v Chorvátsku... Nikto sa ho nepýtal, či mal možnosť a šancu reálne spoznať moje a teda 
i svoje korene, rodinu, širšie príbuzenstvo (moju sestru, svoje sesternice, môjho brata a jeho priateľku)... 
Nikto sa ho nepýtal, čo sme robili počas zimných večerov, ako sme hrali pingpong, kreslili si, hrali rôzne 
spoločenské hry atď. Syn sa na návštevy ku mne vždy tešil a žiaril šťastím a má vytvorený pekný vzťah aj 
s celou mojou rodinou. 
Nie je možné, aby na základe takéhoto jediného pohovoru UPSVaR odporučil podanie nového návrhu na 
úpravu styku. 
Matka sústavnými výčitkami voči synovi dosiahla, že sa o mne vyjadruje negatívne, tak, aby svoju matku 
nevidel nervóznu, ale spokojnú a tak mal doma kľud. Takým konaním však bývalá manželka hlboko zasahuje 
do integrity, psychiky a citov nášho dieťaťa a využíva ho ako prostriedok na dosiahnutie svojich cieľov. Preto 
som navrhol, aby súd nariadil skutočný znalecký posudok a tiež to, aby bol syn zverený do striedavej 
starostlivosti. 
Apeloval som na súd s prosbou, aby vzal do úvahy, ako rád bol syn v prostredí, ktoré miloval, kde vždy rád 
chodieval. Prečo musí vždy iba otec pred súdom dokazovať, že svoje dieťa má rád? Chcem synovi zabezpečiť 
rodinné istoty a zázemie, kde sa bude môcť voľne a bez obáv zdôveriť, poradiť. Preto je dôležité, aby malo k 
dispozícii rovnako obidvoch rodičov. Chcem svoje dieťa ochrániť od toho, aby sa muselo rozhodovať, ktorý 
rodič je ten vinný za to, že nevyrastá v úplnej rodine. V konečnom dôsledku je on ten, ktorý najviac trpí, nie 
my dospelí. Mojou snahou je zabrániť tomu, aby moje dieťa muselo selektovať, cenzurovať a potláčať svoje 
potreby a túžby vo vzťahu komunikácie, či už so svojou matkou alebo otcom. 
Vyzval som aj matku, aby mala na mysli v prvom rade prosperitu a pohodu nášho dieťaťa. Obaja predsa 
musíme nájsť takú cestu a riešenie, ktorá nebude svojim konfrontačným charakterom na dieťa 
bezprostredne negatívne doliehať. Kde ide o skutočný záujem rodičov o dieťa, to sa nesmie stať len 
nástrojom, či prostriedkom na vybavovanie si účtov s tým druhým. Určite je v záujme dieťaťa zachovať mu 
obidvoch rodičov, čo je preň nesporne prospešnejšie, ako sa pokúsiť ho jedného z rodičov pripraviť. 
Môj syn slovíčko „nenávidím“ nepoznal, pokiaľ ho nepočul z úst svojej matky. Je však takmer nemožné, aby 
som túto skutočnosť dokázal... alebo že by mi to na súde uverili... alebo vzali do úvahy; ale pevne verím, že 
s vašou pomocou znovu získam späť svojho syna, ktorý je pre mňa zmyslom môjho života. 
Braňo z Veľkého Krtíša 

Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115060. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Môj syn znamená pre matku len mesačný 
prísun peňazí a o tom, čo chce on, mu 
nedovolí pomaly ani myslieť. Malý sa 
trápi, chcel by byť viac so mnou, ale to 
nesmie chcieť. 
Potreboval by som vašu pomoc, ak by to bolo možné... Mal by som nárok na striedavú starostlivosť o syna, 
o ktorého sa starám? Som s ním iba každý druhý víkend v mesiaci, riadne naňho platím výživné, ale matka 
mi v styku bráni, či už vymýšľaním si chorôb (neustále mu pchá nejaké lieky – pritom mu ani nič nie je); v 
poslednej dobe mu prestala baliť veci, takže príde iba v teplákoch a v batohu má spodne prádlo a ponožky a 
to je všetko. Keď chceme niekam ísť, musím mu kúpiť všetky veci, od spodného prádla, cez tričká, rifle a 
bundy. Mám záujem starať sa o syna a najradšej by som bol, keby žil s nami. 
Prosím vás, aké sú podmienky na striedavku? Chceli by sme ho vychovávať spolu s druhou manželkou, 
pretože ho ľúbime a je očividné, že jeho matka ho má len ako mesačný prísun peňazí. Aj sám nám už 
povedal, že mamina sa o neho už nezaujíma, opakovane sa ma sám pýta, či by nemohol byť jeden týždeň s 
nami a jeden s mamou, že tak by sa mu to páčilo. Chcel by som sa vyhnúť scénam pri odovzdávaní, ktoré sú 
až neúnosné, plačú obaja synovia, plače manželka a včera som sa tomu neubránil už ani ja... Už som aj 
manželke povedal, že či by nebolo lepšie sa ho vzdať, aby sa takto netrápil, pretože mama ho vydiera (keď 
dáš pusu tatovej manželke, tak už ťa nebudem ľúbiť, a keď pôjdeš odo mňa, tak plač, aby vedeli, že chceš 
byť so mnou apod.). Keď som to všetko povedal aj na súde, ona všetko zaprela, povedala, že ho ľúbi najviac 
na svete, zodpovedne sa o neho stará atď. 
Aj sociálna kurátorka však už vie, aká je, že sa s ňou nedá nijako vychádzať. Chcel by som, aby syn zašiel aj 
k psychologičke, aby sa s ním porozprávala, len tak a po čase by určíte prišla na to, čo sa v jeho hlavičke 
skrýva: pretože už chodí ako taká malá mstvolka, stále nad niečím premýšľa, asi aby sa pred nami 
nepreriekol niečím, pretože mama mu zakázala hovoriť pred nami niečo o nich. Je to už neúnosné, stále si 
musím zapisovať, čo sa odohralo vždy po víkende, aby som to mal pre prípad nejakého súdu, ale už sme 
vážne na dne, už nevieme čo ďalej. Vlastne ani neviem, ako by som mu povedal, že už preňho nikdy 
neprídem – asi by som si to vyčítal potom celý život... Lenže takto ho trápiť, trápiť moju rodinu... prosím, ak 
môžete, pomôžte mi. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115057. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Matka uniesla nášho syna 190 km ďaleko, 
aby ma od neho úplne izolovala. Chcel 
som to riešiť striedavkou, ale izolácia 
syna nemá nič spoločné s materinskou 
láskou – požiadam o zverenie syna mne.Čierna kniha rodičovstva Strana 48 
Rád by som Vás požiadal o pomoc pri uplatnení svojich práv ako otca, ktoré mám voči svojmu päťročnému 
synovi. S družkou (ďalej len matka) sme bývali v spoločnej domácnosti, kde sme vychovávali svojho syna. Aj 
keď som sa snažil, nepodarilo sa mi náš vzťah udržať a matka podala žiadosť o zverenie syna do vlastnej 
starostlivosti. Keďže mi na synovi záleží a viem, že potrebuje oboch rodičov, požiadal som o striedavú 
starostlivosť. Toto riešenie sa mi zdalo najmenej bolestné pre všetky strany. Podotýkam, že podľa môjho 
názoru matka vychováva syna represívnym spôsobom a syn jej dával najavo, že trávi čas radšej so mnou ako 
s ňou. Aby zabránila striedavej starostlivosti a zničila citové väzby medzi mnou a synom, odsťahovala sa 
k rodičom, asi 190 km. Svojim odchodom aj so synom ma na 5 mesiacov prakticky izolovala od syna. 
Nemohol som sa s ním stretnúť, napriek viacerým pokusom, ako osobným, tak aj telefonickým. Som 
presvedčený, že takéto správanie sa voči synovi nemá nič spoločné s materinskou láskou a preto som 
požiadal o zverenie syna do vlastnej starostlivosti. Je evidentné, že matka má snahu obmedziť syna v jeho 
právach stýkať sa so svojím otcom a taktiež aj mňa, ako otca, v podieľaní sa na výchove svojho syna. 
Preto sa obraciam na Vaše občianske združenie s nádejou, že mi bude vedieť pomôcť a bude mi nápomocné 
pri konečnom rozhodnutí súdu o zverení maloletého. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115056. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Za nič na svete nepristúpi na striedavku, 
ani len pre dobro nášho syna. So synom 
narába ako s vecou, ani slovami a najmä 
činmi ho nedokáže presvedčiť, že je super 
matka, ako o sebe vyhlasuje. 
Brali sme sa v roku 2005 a po roku sa narodil náš syn. Potom začala mať manželka problémy (možno 
popôrodná depresia alebo čo) – mala stavy, že s nikým a ničím nebola spokojná, pomoc rodičov a iných 
príbuzných odmietala, všetko okolo dieťaťa chcela zvládať sama. Hoci bola vyčerpaná, nepripustila si to, 
odmietala pomoc. Potom ma obviňovala, že som uzavretý, zatrpknutý, že o ňu nemám záujem. Stále ma 
podceňovala, zhadzovala, ponižovala a robila zo mňa neschopného, aj pred inými. Nedokázala komunikovať 
a riešiť problémy vzájomnou dohodou, kompromisom, ale riešila to radšej na ulici, s kamarátkami. Naše 
manželstvo už nefungovalo tak, ako malo. Keď sme sa brali, bol som veselý, kamarátsky človek; ale po nej... 
Všetko som v sebe dusil, snažil som sa držať rodinu pokope. Akoby ani to nestačilo, bola mi neverná. 
Odpustil som jej, pre záchranu rodiny. Súhlasila, že začneme odznova, no za mojím chrbtom si hľadala byt 
a nakoniec sa odsťahovala aj so synom. 
Následne mi odmietla dať dieťa a podala návrh na rozvod. Keďže sme sa nevedeli dohodnúť (u nej nebola 
snaha pristúpiť na akúkoľvek dohodu) navrhoval som zverenie dieťaťa do osobnej striedavej starostlivosti. 
Spísali sme dohodu, ona však túto dohodu nedodržala. Na stretnutia išla vtedy, keď to uznala za vhodné, 
pričom na konaní uviedla, že malý je často chorý atď. Ak to aj je čiastočne pravda, podľa mňa mu určite 
neprospieva rodinná nepohoda, stav, keď mu neumožní ísť ku mne. A to syn sám hovorí, že chce byť u mňa 
toľko, ako u matky! 
Na súde sa mi nedarí vyvrátiť jej názor, nikým a ničím nepodložený, že nie som schopný sa sám postarať ani 
o seba ani o dieťa a žiada syna do svojej opatery. To asi zabudla, že pred sobášom som býval vo svojom byte 
sám a sám sa staral o všetko... 
Syn sa musí vysporiadať s našim rozvodom sám, lebo ona ho ani slovami a najmä činmi nedokáže 
presvedčiť, že hoci sme sa my dvaja rozišli, on je stále náš rovnako. Má rečové problémy, navštevuje 
logopéda, zmieta sa v tom, že ľudí, ktorých mal rád, mama opisuje ako najhorších. Je vystavený situáciám, 
kedy vie, že má ísť ku mne, no ona s ním odcestuje k sestre a ešte mu povie, že ocko preňho nepríde, lebo 
pracuje! Klame dieťa, mňa, úrad, súd. Robí všetko preto, aby sa o dieťa starala len ona. Keby syn vedel, že 
týždeň bude u matky, týždeň u otca, bol by kľudný a vyrovnaný. Vyhlasuje o sebe, že je super matka, ale 
super matka neničí dieťa tak, ako ona ničí nášho syna! Neuvedomuje si, že jej majetnícky vzťah poškodzuje 
jeho psychiku, jeho vývoj. Z relatívne zdravého chlapca vyrába patologického jedinca. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115054. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Stal som sa príkladom a na vlastnej koži 
som zažil, že matka môže porušovať aj tie 
najzákladnejšie práva dieťaťa a jeho otca, 
môže porušovať všetky písomné 
a mediačné dohody, dokonca uznesenie 
súdu – a to všetko dlhodobo a úplne 
beztrestne. 
Matka dieťaťa nedodržuje od r. 2009 ani jedinú ústnu, písomnú alebo mediačnú dohodu, vedome porušuje 
uznesenie súdu o styku so synom. Podal som niekoľko trestných oznámení za marenie výkonu súdneho 
uznesenia – žiaľ s odpoveďou, že sa nejedná o trestný čin a mám sa obrátiť na občiansko-právne konanie, 
teda na "lampáreň". 
Úplne bez výčitiek svedomia a vysvetlení mi napíše (keď už som na ceste), že nemám chodiť, že ona je 
s deťmi a priateľmi niekde na „Morave“ a že sa – citujem „možno vráti na budúci týždeň“. Inokedy je „na 
svadbe“; inokedy je zasa syn chorý... Márne ju upozorňujem, že škodí synovi, že to bude mať následky pred 
súdom, jej je to jedno, resp. vie, že sa jej nič nestane, že si to môže dovoliť. I teraz pred Vianocami sme sa 
dohodli, že si prídem po syna, ale potom tvrdila, že bude rada, keď prídem ja na Vianoce. Na druhý deň po 
Vianociach povedala, že ide do obchodu a prišla o 5 hodín, úplne opitá, zatiaľ čo ja som sa venoval synovi. 
Niekoľkokrát som jej bezúspešne navrhol dohodu o styku so synom, ale buď nesúhlasí, alebo to akože 
prejednáva s právničkou (v skutočnosti nič nerobí) alebo to poruší. Taká situácia jej zrejme veľmi vyhovuje. 
Súd určil prvé pojednávanie až 5 mesiacov od môjho návrhu a všetky moje návrhy na predbežné opatrenie 
pozametali. Na pojednávania matka bez udania dôvodu nechodí a dokonca i podľa vyjadrenia mediátora sa 
matka v prvom rade zaujíma o nepodstatné veci, o svoje potreby a nie o požiadavky na otca alebo potreby 
maloletého dieťaťa. 
Akoby si nedokázala uvedomiť, že ja cestujem za svojím jediným dieťaťom za mesiac aj 4 000 km a ona 
nemusí cestovať nikam; že nemusí za posledné roky preukazovať absolútne nič, čo je spojené s riadnou 
starostlivosťou o dieťa; že nemusí bojovať o dieťa. Neuvedomuje si, že stačí len otvoriť bránu a odovzdať mi 
syna, ale naopak a napriek tomu dlhodobo vytvára úmyselné obštrukcie, len aby mi znemožnila alebo aspoň 
znepríjemnila pobyt so synom. Som otcom, ktorý bol ochotný ísť aj na rodičovskú dovolenku (matka bola 
pracovne mimoriadne aktívna už od 4 mesiacov dieťaťa), no ona radšej nechala syna jej maloletej dcére 
a potom sa synovi stal ťažký úraz. Je len príznačné, že keď sme obaja s matkou prišli po syna do škôlky, 
nerozbehol sa k nej, ale ku mne (učiteľky boli priam šokované); a to sa stalo už niekoľkokrát. Rovnako je na 
zaujímavá aj skutočnosť, že dieťa sa ani jediný raz počas 3 rokov v mojej prítomnosti nepýtalo na matku. 
V súčasnosti však nedokážem odhadnúť, ako sa posledné 3 roky „starostlivosti“ matky podpísali na jeho 
psychickom a emocionálnom vývoji. 
Stal som sa príkladom a na vlastnej koži som zažil, že matka môže porušovať aj tie najzákladnejšie práva 
dieťaťa a jeho otca, môže porušovať všetky písomné a mediačné dohody, dokonca uznesenie súdu – a to 
všetko dlhodobo a úplne beztrestne. 
Prípad vedený v poradni v pod spisovým číslom P115050. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Mám platiť a dať pokoj – oni moju dcéru 
vychovajú! 
Chcem Vás poprosiť o pomoc. Som v situácii, že sa cítim bezmocný a z každej strany sa stretávam s 
nezáujmom riešiť moju situáciu. Už počas manželstva mi matka bránila v starostlivosti o dcéru. Keď som ju 
chcel kúpať, tak ma označila za úchylného a nenormálneho; keď som mal záujem ísť s dcérou na 
prechádzku, tak mi ju trhala z rúk a spustila hysterické záchvaty; Keď som spomenul, aby sme s dcérou 
navštívili aj mojich rodičov, tak to bolo z jej strany vylúčené a doslova zakazovala, aby ich dcéra poznala. Od 
narodenia dcéry neustále odchádzala z domu a prichádzala späť, najprv na niekoľko dní a neskôr aj na 
niekoľko mesiacov. Od januára 2011 som dcéru videl 3-krát: prvý raz na 10 sekúnd, druhý raz asi 30 minút, 
i to mi zaspala v náručí a tretí raz tiež na 30 minút. Všetky tieto stretnutia sa uskutočnili až po mojom 
veľkom telefonovaní, sms-kách a dcérka nikdy nebola načas pripravená. Čakal som vždy viac ako 60 minút, 
musel som si vypočuť pestrý slovník nadávok a vyhrážok na moju osobu a keď som nedajbože doniesol 
čokoládovú tyčinkou, svokra jej ju vytrhla z rúk a hodila do mňa, vraj, aby som nechodil otravovať, že robím 
hanbu a oni si neželajú, aby som dcéru navštevoval. MÁM IBA PLATIŤ a DAŤ POKOJ, ONI JU VYCHOVAJÚ!!! 
Na ÚPSVaR zvolili metódu naťahovania času a prezentujú názor, že dcéra je malá a matke ju nebudú trhať z 
rúk. Na dcéru momentálne platím 35 Eur, po rozsudku mám platiť 90 Eur, čo z mojej strany nie je problém, 
ale kto mi nahradí moju a dcérinu citovú ujmu z toho, že nám je bránené v styku?! Mám strach z budúcnosti 
mojej dcéry, veď dieťa potrebuje oboch rodičov! Lenže to sociálnym pracovníkom asi uniká a doslova 
preteká pomedzi prsty a naopak, dali zelenú citovému vydieraniu!!! Ak si to situácia bude vyžadovať, 
nemám problém zmeniť aj prácu (som inštruktor autoškoly), len aby som mohol byť viac s dcérou. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115048. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Nechápem, prečo by mala mať matka 
nad deťmi po rozvode absolútnu moc 
a otec jednoducho "skončil". 
Bývalá manželka sa odsťahovala na druhý koniec republiky a chce zo mňa urobiť druhotriedneho rodiča. Žije 
si nad pomery, no neváha odo mňa žiadať aj posledné steblo slamy – a ponúka mi za to... pár hodín s deťmi 
mesačne.. Som z východu, kde sme spolu žili. Mám dve deti – 9 a 6 rokov a rozvedený som 2 roky. Po 
rozvode, kým boli deti tu, som bol s nimi prakticky stále (niekoľkokrát týždenne). Od konca minulého roku 
sa bývalá nasťahovala k novému partnerovi do BA aj s deťmi a odvtedy začali problémy. Na jar sa s novým 
partnerom aj zosobášili (už ich pár vystriedala a o každom hovorila deťom, že to bude ich tatino). Vzhľadom 
na vzdialenosť sa s deťmi snažím udržiavať aspoň telefonický kontakt, no ona zrušila synovi mobil, ktorý 
som mu kúpil a platil účty (jednoducho mu postrihala sim-kartu). Deťom sa odvtedy dovolám iba raz za čas, 
cez jej telefón (vyžaduje, aby som ju prosil, kým dostanem deti k telefónu). Telefonáty prebiehajú pri 
hlasitom odposluchu, pod jej kontrolou a keď sa jej niečo znepáči, tak to preruší (zo všetkých síl sa vyhýbam 
akýmkoľvek témam, ktoré by sa mohli dotýkať jej nového života). Keď som po minulých letných 
prázdninách pricestoval s deťmi vlakom do BA, nechala nás po precestovanej noci čakať na stanici 11 hodín 
(ktorá matka to urobí svojim deťom?), moju cestovnú tašku vyhodila na stanici (hoci v nej boli veci detí). 
Keď mi deti odovzdávala, ich veci boli nahádzané v dvoch igelitových vreciach. Všetok kontakt je spojený s 
veľkým stresom a možnosti kontaktu sú stále slabšie – bojím sa, že nakoniec to moje deti vzdajú. Už sa 
začínajú prejavovať prvé náznaky. Mám sa presťahovať do BA, aby som s nimi mohol byť častejšie? A čo keď 
sa potom presťahujú do Prahy? Alebo do Austrálie? Poslal som synovi list s prázdnymi obálkami, vypísanou 
mojou adresou a nalepenými známkami, aby mi mohol slobodne napísať list. Posielam im aj balíčky (synovi 
novú sim-kartu), ale ak sa aj dovolám, syna do telefónu núti klamať, že balík dostal, hoci syn nevie, čo v tom 
balíčku bolo, lebo ho ani nevidel. 
Prosím Vás o radu, ako mám ďalej bojovať o svoje otcovstvo, svoj vzťah k deťom? Čo môžem robiť? Nemôže 
ma predsa jednoducho len tak odstaviť!? Ja nebudem ďalšia palička v kolónke otec, ktorý nemá záujem o 
svoje deti! 
Skúšal som sociálku. Najprv ma nechali hodinu a pol hovoriť, zapísali si pár viet a potom ma poslali za inou 
kolegyňou, ale až o týždeň. Tá si doplnila do záznamu ešte jednu vetu s tým, že mám čakať. Potom sa mi 
ozvala, ale iba so zoznamom vecí, s ktorými neuspejem, namiesto aspoň nejakého návrhu riešenia. Po 
mojom prehováraní nakoniec uznala, že situácia nie je v poriadku, tak mi dala kontakty na bratislavskú 
sociálku (už neplatné). Pracovníčka z BA so mnou komunikovala štýlom akože, čo chcem? Nechce sa mi 
veriť, že by si tieto sociálne pracovníčky takto podávali aj ženy, ktoré ich požiadajú o pomoc. Mám práve 
posti, že sociálka je na to, aby urobila bariéru medzi otcom a deťmi. Odvtedy mám síce prístup k deťom cez 
jej telefón trochu častejší, ale ešte prísnejšie strážený, ešte viac stresujúci. Exmanželku – človeka, ktorý 
moje deti presviedča, že otec sa dá len tak vymeniť – musím stále prosiť, aby som s nimi mohol aspoň 
telefonovať. 
Dokonca, aj keď mám mať deti povedzme 3 dni, jeden precestujeme ku mne a druhý naspäť. Preto tráviť 
víkendy na východe nepripadá veľmi do úvahy a stráviť víkend v bratislavskom hoteli je pre mňa finančne 
neúnosné: ja som si nenašiel novú ženu s domom a bazénom, novým autom atď. ako ona. Mám vari 
financovať domácnosť človeku, ktorý mi zobral deti, má domácnosť vybavenú vecami, ktoré sme nadobudli 
počas manželstva, vrátane televízora, bicykla atď.? Mám vari platiť človeku, ktorý presviedča moje deti, že 
nie ja, ale on je ich otcom? Z čoho? Ako to mám prežiť? Hoci by mi nakoniec súd určil aj podstatne nižšiu 
sumu, ako požaduje, tak ma to pravdepodobne zničí (platím ešte pôžičky, čo mi ostali po manželstve a 
hypotéku na byt). 
Už naozaj neviem, čo mám robiť. Ešte pred 2 mesiacmi, keď mi tu deti spali, volali ma k sebe do postele, aby 
mohli zaspávať so mnou a držať ma za ruku. V momente, keď som si k nim ľahol, okamžite obaja zaspali. A 
teraz má znova syn strach niečo mi do telefónu povedať a dcéra sa tiež bojí do (odpočúvaného) telefónu 
povedať mi, že ma ľúbi. 
Ale aj tak chcem vedieť, ako je možné, že v tomto štáte je otec po rozvode postavený do úlohy nejakého 
basistu, ktorý má k deťom iba akési návštevné hodiny, ale pritom často cudzí ľudia (aj s pochybnou 
minulosťou) majú k nim neobmedzený prístup. Dá sa nejako bojovať o zmenu v systéme? Uvedomujem si, 
že možno sú aj závažnejšie trestné činy ako riešenie týchto problémov, ale na druhej strane, toto je 
predsa situácia, do ktorej sa dostávajú desaťtisíce (možno státisíce) detí na Slovensku! Nechápem, prečo by 
mala mať matka nad deťmi po rozvode absolútnu moc a otec jednoducho "skončil". Štát tvrdí, že je zlé, že 
otcovia po rozvode nemajú záujem o svoje deti; ale akú mám od štátu podporu na presadenie svojich 
rodičovských práv? Nechcem byť v pozícii, že ex-manželka bude po zvyšok života klamať moje deti o tom, 
aký som a ja k nim nebudem mať prístup, len budem platiť (ako sa vyjadrila). Týka sa to množstva otcov, 
rozvodom sa predsa nekončí ich rodičovstvo! Je to obrovská sila, ktorá môže systémom pohnúť a zlepšiť 
pozíciu otcov po rozvode. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115037. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Mám súdom stanovený styk 5,5 hodín za 
dva mesiace. 
Takéto rozhodnutie považuje aj ústavný súd za protiústavné – ale tento stav i tak pretrváva. Žádal jsem o 
to, abych mohl být s dcerou (9 let) min. 2 – 3 dni v měsíci + 2 – 3 týdny o prázdninách. Matka mi to 
neumožňuje a dlouhodobě se snaží o to, že sice mohu být s dcerou, ale pouze v její ptítomnosti. Byly 
v Praze asi 6 dní a ani mi nedala vědět, že mohu dceru navštívit. Hlavní problém je, že celou dobu jsem byl 
cílevědomě blokován, aby jsem neměl možnost být s dcerou ani jeden víkend sám, natož nějakou celou 
delší dobu. 
Výsledkem soudu bylo, že se s dcerou mohu setkávat pouze 1x za 2 měsíce a to pouze na dobu od 10:30 – 
16:00 v místě bydliště! Zároveň mi byla upravena povinnost platit výživné ze 100 Euro na cca 290 Euro. 
Postup soudkyně k této otázce cítím jen jako formální, bez hledání "pravdy", dokonce ptímo jako absurdní. 
Do svého odvolání jsem zakomponoval tyto úvahy a skutečnosti (soud je na Slovensku – matka je Slovenka): 
Súdna úprava styku otca s dieťaťom v takej forme a rozsahu nielen, že nerešpektuje právo dieťaťa na 
zachovanie vzťahu k obidvom rodičom, ale je aj v rozpore so záujmom dieťaťa a nenapĺňa právo otca 
podieľať sa na jeho výchove. Rozsah 5,5 hodiny za 2 mesiace, t. j. 32,5 hodín ročne, nepostačuje na 
udržanie vzťahu otca s maloletým dieťaťom. Do styku nebol zahrnutý čas prázdnin a sviatkov. Aj český 
ústavný súd skonštatoval, že styk rodiča s dieťaťom, ktorý má záujem podieľať sa na výchove svojho dieťaťa, 
nemôže byť (súdom) podmieňovaný dobrou komunikáciou s matkou dieťaťa, u ktorej je navyše evidentné, 
že dieťa po psychickej stránke riadne na styk nepripravuje a je podozrenie, že s dieťaťom úspešne celú dobu 
manipuluje. Súd musí dbať na to, aby pri určení styku rodiča s dieťaťom nedošlo iba k formálnej realizácii 
styku (doloženie udržiavania styku), ale k vytváraniu a rozvoju vzťahu rodič – dieťa. Právom chránený 
záujem maloletého dieťaťa si vyžaduje, aby súd vo svojom rozhodnutí umožnil vytváranie pevných väzieb 
dieťaťa k obidvom rodičom, bez ohľadu nato, či dieťa žije s rodičom v spoločnej domácnosti alebo nie. 
Prípad vedený v poradni pod spisovým číslom P115004. Kontakty a spis máme v organizácii. 

Analýza rozsudkov 
Smutné príbehy v tejto knihe sú len zlomkom z 13.000 príbehov detí po rozchode rodčov o ktorých sa 
každoročne rozhoduje na slovenských súdoch. Zhromaždili sme vďaka infozákonu viac ako 1400 rozsudkov 
vo veciach starostlivosti súdu o maloletých, ktoré sme zverejnili na našom portáli www.rozsudkyodetoch.sk. 
Realizovali sme analýzu týchto rozsudkov slovenských súdov vo veci určenia styku rodiča s maloletým 
dieťaťom po rozchode rodičov. Ide o o prvú kvalitatívnu a obsahovú analýzu svojho druhu na Slovensku. 
Výsledky analýzy ukázali, že priemerne na Slovensku 
trávi otec s dieťaťom, ktoré je zverené matke len 5 dní za mesiac 
(matka v priemere 25 dní mesačne). 
Ako býva na Slovensku tiež smutným zvykom, nie každý deň styku s dieťaťom je aj s prespaním, preto 
počet nocí ktoré strávi dieťa u otca je ešte menší - a to len 1,8 nocí mesačne 
– t.j. ani nie dve noci mesačne(!) 
Zrátali sme aj hodiny čistého styku otca s dieťaťom 
- v priemere strávi dieťa s otcom 54 hodín za mesiac 
(je to niečo málo cez dva dni z tridsiatich za mesiac). 
Túto neradostnú štatistiku dopĺňajú ďalšie čísla z oficiálnych štatistík Ministerstva spravodlivosti: 
za rok 2010 rozhodovali slovenské súdy o zverení 13 052 detí. 
Z toho 11 038 (84%) zverili matke 1 341 (10%) otcom 
a len 114 (0,9%) do striedavej starostlivosti. 
Dieťa v súdnej moci 
JUDr. Eliška Mančíková 
Vláda SR si v programovom vyhlásení dala za cieľ zvýšiť dôveru občanov v právny štát a zvýšiť vymožiteľnosť 
práva. Iste je dosiahnutie takéhoto cieľa dlhodobou úlohou nielen výkonnej moci, ale i moci zákonodarnej 
a súdnej. A práve súdna moc je kľúčovou pri získavaní a zvyšovaní dôvery občanov. Pokiaľ totiž budú súdy 
rozhodovať v rozpore s ústavou a zákonmi, želaný stav dôvery v súdnictvo (v súčasnosti je táto dôvera nižšia 
ako 30%) nikdy nenastane, naopak negatívne dôsledky dlhodobo ovplyvnia celú našu spoločnosť. 
Občianske združenie Liga otcov, ktorého poslaním je ochrana záujmov maloletých detí, ako aj posilnenie 
princípu rovnosti rodičov, realizovalo analýzu rozsudkov slovenských súdov vo veci určenia styku rodiča s 
maloletým dieťaťom po rozchode rodičov. Ide o kvalitatívnu a obsahovú analýzu viac ako 1400 rozsudkov 
vo veciach starostlivosti súdu o maloletých, ktoré sme zverejnili na našom portáli www.rozsudkyodetoch.sk. 
Je namieste uviesť, že ani proces získavania rozsudkov nebol a nie je jednoduchý, nakoľko mnohé súdy 
rozsudky nezverejnili, čím vzniklo dôvodné podozrenie z porušovania ústavného práva na informácie, ktoré 
je základným predpokladom verejnej kontroly štátnej moci. 
Na základe žiadosti o poskytnutie rozsudkov v zmysle infozákona rozsudky poskytlo len 22 súdov 
z celkového počtu 62 (okresné a krajské súdy), z toho 2 krajské. Z Bratislavského kraja poskytli rozsudky len 
Okresný súd Malacky a až v týchto dňoch aj Okresný súd Bratislava III. Ostatné súdy sa odvolali na inštrukciu 
21/2005 Ministerstva spravodlivosti SR č. 665/2005-53 o zverejňovaní súdnych rozhodnutí na internete, 
hoci podľa Ústavy SR medze základných práv a slobôd možno upraviť za podmienok ustanovených touto 
ústavou len zákonom. Uvedená inštrukcia sa dokonca netýka sprístupňovania súdnych rozhodnutí 
postupom podľa infozákona, týka sa iba zverejňovania súdnych rozhodnutí na internetovej stránke. 
Podľa Ústavy SR čl. 41, ods. 3 starostlivosť o deti a ich výchova je právom rodičov; deti majú právo na 
rodičovskú výchovu a starostlivosť. Práva rodičov možno obmedziť a maloleté deti možno od rodičov 
odlúčiť proti vôli rodičov len rozhodnutím súdu na základe zákona. Takýmto zákonom je zákon o rodine č. 
36/2005 Z. z. v znení neskorších predpisov (ďalej len ZR) – podľa §38, ods. 2 ZR ak je to potrebné v záujme 
maloletého dieťaťa, súd rodičom obmedzí výkon ich rodičovských práv, ak žijú trvalo neusporiadaným 
spôsobom života, alebo svoje povinnosti vyplývajúce z rodičovských práv a povinností nevykonávajú vôbec, 
alebo nezabezpečujú výchovu maloletého dieťaťa. 
Podľa ods. 1 citovaného paragrafu súd môže pozastaviť výkon rodičovských práv a povinností, ak 
niektorému z rodičov bráni vo výkone jeho rodičovských práv a povinností závažná prekážka a ak je to v 
záujme maloletého dieťaťa; a podľa ods. 4 toho istého paragrafu súd pozbaví rodiča výkonu rodičovských 
práv, ak rodič zneužíva svoje rodičovské práva a povinnosti najmä týraním, zneužívaním, zanedbávaním 
maloletého dieťaťa alebo iným zlým zaobchádzaním s maloletým dieťaťom, alebo výkon rodičovských práv 
a povinností napriek predchádzajúcim upozorneniam závažným spôsobom zanedbáva. 
Pokiaľ teda neprišlo k obmedzeniu, pozastaveniu alebo pozbavenia výkonu rodičovských práv 
a povinností, platí § 28, ods. 2 ZR podľa ktorého rodičovské práva a povinnosti majú obaja rodičia, pričom 
pri ich výkone sú povinní chrániť záujmy maloletého dieťaťa. Podľa údajov štatistického úradu SR 
v Slovenskej republike sa rozvádza každé druhé manželstvo. Podľa § 24, ods. 4 ZR súd pri rozhodovaní o 
výkone rodičovských práv a povinností alebo pri schvaľovaní dohody rodičov, ktorí sa rozvádzajú či nežijú 
spolu rešpektuje právo maloletého dieťaťa na zachovanie jeho vzťahu k obidvom rodičom, a dbá na to, 
aby bolo rešpektované právo dieťaťa na výchovu a starostlivosť zo strany obidvoch rodičov a aby bolo 
rešpektované právo dieťaťa na udržovanie pravidelného, rovnocenného a rovnoprávneho osobného 
styku s obidvomi rodičmi. 
Ústava SR či ZR v tejto súvislosti nehovorí o matke, či otcovi, naopak Ústava SR v článku 12, ods. 2 zakazuje 
poškodzovať, zvýhodňovať alebo znevýhodňovať kohokoľvek na základe pohlavia. Princíp proporcionality je 
základným východiskom pri aplikácii akéhokoľvek práva v právnom štáte. Ďalej úprava výkonu ústavou 
zaručených základných práv rodičov a ich maloletého dieťaťa v súlade s ústavou je taká úprava, ktorá pre 
dotknuté práva predstavuje faktické obmedzenie, ku ktorému prichádza z dôvodu plurality subjektov 
nositeľov rovnakých práv v čo najmenšej miere a taká, ktorá priznáva každému z dotknutých subjektov čo 
najširší rozsah výkonu ústavou zaručených základných práv. 
V nevysvetliteľnom rozpore s vyššie uvedeným je však oficiálna štatistika Ministerstva spravodlivosti SR, 
podľa ktorej za minulý rok rozhodovali slovenské súdy o zverení do osobnej starostlivosti 13 052 
detí, a z toho 11 038 zverili do osobnej starostlivosti matke a len 1 341 otcovi. V prípadoch, keď 
bolo dieťa zverené do osobnej starostlivosti matke mohol podľa analýzy sprístupnených rozsudkov 
stráviť otec s dieťaťom priemerne 54 hodín mesačne (7,5% celkového času za mesiac), a teda matka 
strávila s dieťaťom 666 hodín mesačne. Týchto 54 hodín sa realizovalo pre otca premierne v 5 dňoch 
a 1,8 noci mesačne. 
Z ústavnoprávneho pohľadu nie je udržateľná situácia, keď je ústavou i zákonom garantované 
rovnoprávne rodičovstvo i právo dieťaťa na zachovanie vzťahu k obidvom rodičom, avšak otcovi, ktorý 
môže na základe súdneho rozhodnutie stráviť s dieťaťom 54 hodín mesačne (a matka 666) je fakticky 
upieraný výkon rodičovských práv a povinností, ktoré okrem iného tvoria najmä sústavná a dôsledná 
starostlivosť o výchovu, zdravie, výživu a všestranný vývoj maloletého dieťaťa. Takéto súdne rozhodnutia 
sú v rozpore so záujmom dieťaťa, ktorý je definovaný v čl. 3 Dohovoru o právach dieťaťa. Je vecou 
všeobecných súdov, aby pri zohľadnení všetkých konkrétnych okolností daného prípadu a z nich 
vyplývajúceho záujmu dieťaťa rozhodli výrokom súdneho rozhodnutia o konkrétnej podobe 
najvhodnejšieho usporiadania vzťahu medzi rodičmi a deťmi, avšak takéto rozhodovanie nemôže byť 
v rozpore s čl. 18 Dohovoru o právach dieťaťa, podľa ktorého obidvaja rodičia majú spoločnú 
zodpovednosť za výchovu a rozvoj dieťaťa, a štáty, ktoré pristúpili k dohovoru, musia vynaložiť maximálne 
úsilie, aby táto zásada bola uznaná. 
Pre harmonický psychický rozvoj dieťaťa je otcovský prvok nevyhnutný a je v najlepšom záujme dieťaťa 
nestratiť kontakt s otcom v akomkoľvek veku, naopak k rozvoju dieťaťa je potrebné tento kontakt 
prehlbovať a utužovať. Práve množstvo času, v ktorom sa realizuje či už verbálne alebo neverbálne 
pôsobenie rodiča na dieťa, je primárnym elementom napĺňania rodičovskej zodpovednosti za výchovu. 
Styk otca s deťmi tak, ako ho upravujú súdy štandardne každý druhý víkend a súvisle len dva týždne 
počas letných prázdnin nijakým spôsobom nenapĺňa právo rodičov podieľať sa na výchove svojich detí a 
je porušením zákona. Je zjavné, že nie každý otec bude mať záujem podieľať sa na výchove dieťaťa, ale tým, 
ktorí takýto záujem majú, v žiadnom prípade nemôže byť súdnymi rozhodnutiami upierané ich základné 
ústavné právo, nehovoriac už o tom, že sú porušované základné práva dieťaťa. 
Často sa spomína, že jednou zo základných podmienok zodpovednosti súdov voči verejnosti je kvalitné, 
dostatočné, presvedčivé a racionálne odôvodnenie súdneho rozhodnutia. V žiadnom súdnom rozhodnutí 
však nie je kvalitne dostatočne a presvedčivo zdôvodnené, ako si má dieťa vybudovať a udržiavať vzťah 
k obdivom rodičom, a ako má otec naplniť svoje právo podieľať sa na starostlivosti a výchove dieťaťa 
počas štandardných párnych víkendov či počas 54 hodín mesačne. Je nepochopiteľné, že často súdne 
rozhodnutia nereflektujú na zákonnú úpravu bez odôvodnenia, pričom mnoho krát sa javí, že úlohou 
súdneho rozhodnutia je styk obmedziť, či dokonca zakázať (ako inak vysvetliť rozhodnutím súdu určený styk 
otca v rozsahu 5,5 hodiny v priebehu dvoch mesiacov a podobné rozhodnutia), hoci rozhodnutie o úprave 
styku nemá suplovať rozhodnutie súdu podľa § 38 ZR.Čierna kniha rodičovstva Strana 56 
Realizovaná analýza však ukázala, že nielen odôvodnenia, ale i výrokové časti rozhodnutí trpia vadami. 
Okrem odôvodnení, z ktorých nie je možné postačujúco zistiť skutočný právny základ pre výrok 
rozhodnutia, sú časté aj výroky rozhodnutia, ktoré súčasná právna úprava ZR ani nepozná. Podľa platného 
znenia ZR je možné dieťa zveriť do osobnej starostlivosti jedného rodiča, do striedavej osobnej starostlivosti 
obidvoch rodičov alebo do náhradnej starostlivosti. Vo výrokoch súdnych rozhodnutí z minulého roku sa 
však možno dočítať aj o zverení dieťaťa do výchovy (tento inštitút platil v starom zákone o rodine do roku 
2005). Ak máme hovoriť o kvalite súdnych rozhodnutí, zrejme je niekedy potrebné položiť latku trochu 
nižšie a domáhať sa najprv na súde zákonného výroku rozhodnutia (pričom výrok rozhodnutia v súlade so 
zákonom je v právnom štáte samozrejmosť) a až potom kvalitného odôvodnenia. 
Je potrebné ešte doplniť, že už takmer rok je účinný § 24 ods. 2, podľa ktorého ak sú obidvaja rodičia 
spôsobilí dieťa vychovávať a ak majú o osobnú starostlivosť o dieťa obidvaja rodičia záujem, tak súd môže 
zveriť dieťa do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov, ak je to v záujme dieťaťa a ak budú takto 
lepšie zaistené potreby dieťaťa. Ak so striedavou osobnou starostlivosťou súhlasí aspoň jeden z rodičov 
dieťaťa, tak súd musí skúmať, či bude striedavá osobná starostlivosť v záujme dieťaťa. V minulom roku z 13 
052 detí, o zverení ktorých súdy rozhodovali, len v 114 prípadoch bolo dieťa zverené do striedavej 
osobnej starostlivosti obidvoch rodičov, hoci zo všetkého vyššie uvedeného vyplýva, že v prípade 
záujmu obidvoch rodičov o osobnú starostlivosť o dieťa, je takáto forma zverenia tá, ktorá eliminuje 
faktické obmedzenie, ku ktorému prichádza z dôvodu plurality subjektov nositeľov rovnakých 
rodičovských práv v miere čo najmenšej a tá, ktorá priznáva každému z dotknutých subjektov rovnaký, 
resp. čo najširší rozsah výkonu ústavou zaručených základných práv. 
V článku 41, ods. 1 Ústavy SR sa okrem iného uvádza, že rodičovstvo a rodina sú pod ochranou zákona, 
pričom sa zaručuje osobitná ochrana detí. Je to však vo svetle príslušných súdnych rozhodnutí skutočne 
tak!? 
Každý deň je 50 detí na Slovensku 
odsúdených byť polosirotou 
Ladislav Ďurkovič 
Keď sa minulý rok schválila striedavá starostlivosť v parlamente, hovorilo sa o novinke. Čo na tom že 50 
rokov po USA, či 12 rokov po Českej republike. Z prirodzenej väzby – otec, matka, dieťa – odkedy je ľudstvo 
ľudstvom sme spravili novinku. Ale sa nečudujme, keď sa na Slovensku súdom a sociálnej kuratele zdá 
štandardné vyrábanie polosirôt z detí po rozchode. 
Zo 186 000 detí za posledných 10 rokov bolo zverených 96 % len jednému rodičovi. Čo ostalo "odsúdeným" 
deťom na výber? Handrkovanie sa o účasť druhého rodiča v živote, manipulácia, scény, boj... A súdmi 
určené absurdné styky - na tri hodiny mesačne, či 5 hodín (!) za dva mesiace. 
Úlohou súdov a kurately je chrániť záujem dieťaťa a tieto rozsudky sú v ostrom rozpore s týmto záujmom. 
Buď je rodič závadový a v záujme dieťaťa mu treba styk obmedziť alebo zakázať, alebo keď sa rodič môže s 
dieťaťom stretávať dva dni, 10 hodín, či tri hodiny mesačne, môže sa aj 5 dní, či dva týždne. Ich povinnosťou 
je určiť pre dieťa čo najširšiu mieru styku s oboma rodičmi. Mať oboch rodičov je najvyšším a základným 
záujmom dieťaťa. Zmenia sa priatelia, mestá, hračky, detské izby, školy, ale rodičia ostávajú do dospelosti. 
Stále si však sudkyne či kurátorky nevedia odvyknúť od mantry že „dieťa patrí matke“. Zákon o rodine 
nepíše nič o materstve, ci otcovstve, ale o rodičovstve. 
Táto krutosť a štátna genocída tu trvá desaťročia a toto paušálne vyrábanie sirôt je bez väčšieho záujmu 
kompetentných ministerstiev. 
Nerieši sa tu hlavný a pomerne častý problém, ktorým je neochota rodiča starať sa po rozchode o dieťa. 
Nemám problém kriticky priznať že sa to týka väčšinou otcov a tisíce matiek ostávajú s deťmi na krku, 
mnohokrát v hroznej sociálnej situácií a ešte veľakrát bez platenia výživného. No na druhej strane 
nepochopiteľne štát tým deťom, ktoré majú to šťastie a obaja rodičia sa majú záujem o ne postarať, kladú 
polená pod nohy. 
Štát miesto nastolenia rovnosti od prvého dňa rozchodu určuje pokrivené pravidlá a už tak vyhrotený vzťah 
rozchádzajúcich sa rodičov eskaluje do enormného konfliktu. Ako sa môže niekto čudovat rozčúleným 
rodičom, ktorí po rokoch života s dieťaťom v jednej domácnosti zrazu čelia radikálnemu obmedzeniu 
kontaktu s nimi prinajlepšom na dva víkendy do mesiaca a to úplne bez dôvodu. Niežeby štát konal proti 
závadovému konaniu rodiča, ktorý obmedzuje kontakt dieťaťa s druhým rodičom, ale naopak, ešte blokáciu 
rodiča podporuje a nakoniec potvrdí rozsudkom. 
Rodiča ktorý je odstavený od detí ide od smútku roztrhnúť. Poznal som osudy takýchto rodičov a boli na 
zaplakanie. Zlomené srdcia, zničený život, depresie, bezmocnosť. Mnohí stratili zamestnanie, nedokázali 
stále pochopiť že prečo. Tá bolest sa ani nedá popísať. A k tomu ešte nerozumiete tej obrovskej 
nespravodlivosti - keď čítate ústavu, zákon o rodine, listinu ľudských práv, antidiskriminačný zákon, 
medzinárodný dohovor o právach dieťaťa - všade je napísané, že vaše dieta požíva najvyššiu ochranu jeho 
záujmu a má garantované právo na oboch rodičov.Čierna kniha rodičovstva Strana 58 
Je tam jasne napísané že jeho a aj vaše rodičovské práva nemožno obmedziť bez náležitého dôvodu. 
Napriek tomu, keď sa obrátite na poručenské súdy a sociálnu kuratelu, ktoré majú dodržiavanie práv detí a 
vaše chrániť - tak tie vás ešte dorazia. 
Ak vydržíte ten nekonečný cas, mnohokrát poznačený blokovaním styku s dieťaťom vymyslenými 
chorobami, manipuláciou, alebo si druhý rodič zmyslí a dieľa ako svoj majetok odsťahuje na druhý koniec 
republiky, tak vás ešte začnú skúmať a preverovať psychológovia. Aby ste uspeli v tom, čo vám bolo dané 
narodením dieťaťa - že ste rodič. Pozeráte na vagabundov a asociálov ako s deťmi veselo nažívajú, dokonca 
na toho nového partnera vašej exky ktorý s ním trávi každý deň bez preverovania, no vy ste zrazu rodič na 
preverovačke. A čo zistujú? Či vaše dieťa nebude trpieť, keď bude mať opät oboch rodičov ako predtým. 
Nikoho nezaujíma utrpenie dieťaťa, keď z neho hneď po rozchode spravia polosirotu, ale to aby malo opäť 
oboch svojich rodičov, to preverujú poriadne! A šanca dieťaťa mať oboch rodičov a rodiča dieta? Veľmi 
malá. 
V minulom roku z 13 052 detí "dostalo" striedavku len 114 – to je menej ako jedno percento! Pritom styk s 
dieťaťom zakázali len 42 rodicom! Tie ostatné môžu stráviť s druhým rodičom čas – ale v priemere mesačne 
5 dní a 1,8 noci! 
Táto zvrátenosť porozchodovej praxe musí skončit. Toto narábanie s deťmi, ako keby boli zločinci odsúdení 
na stratu jedného z rodičov len preto, že sa oni rozišli. Musí byť nastolený zákonný stav. Preto je v 
parlamente predložený zákon, ktorý konečne zmení prax zverovania detí a urobí zo spoločnej striedavej 
starostlivosti štandard. V konečnom dôsledku to uľahčí prácu súdov a kurately. Mali by sa ukončiť 
nekonečné spory vyvstávajúce z nerovnosti a obmedzovaní rodičovských práv a súdy by sa mali zameriavať 
na obmedzovanie či zákaz styku len tam, kde je to proti záujmu dieťaťa. Alebo vyrubovať sankčné výživné 
tam, kde jeden z rodičov o výchovu dieťaťa nejaví záujem. 
Heslo „Deťom oboch rodicov aj po rozchode“ by malo byť v záujme dieťaťa základným zameraním štátu, 
súdov a kurately. Malo by skončiť to nezmyselné tápanie nekompetentných laikov bez dostatočnej znalosti 
problematiky žijúcich v zabehaných schémach, ktorí sa dookola pýtajú nezmysel, či je striedavka v záujme 
dieťaťa. A za naše dane sa venujú nie tomu ako zachovať detom oboch rodičov, ale hladaniu argumentov 
prečo sa to nedá. 
Štát by mal chrániť právo dieťaťa na oboch rodicov všetkými dostupnými prostriedkami, zasahovať 
prostredníctvom súdov a kurately práve proti rodičovi ktorý má snahu kontakt dieťaťa s druhým rodičom 
obmedziť a vyvolávať záujem o striedavú starostlivosť všade tam, kde rodič o ňu nemá záujem. A to nie je 
príbeh z rozprávky, to je neodkladná potreba. 
Tento štát totiž rozhoduje každý deň o osude 52 detí. Z 50 z nich urobí polosiroty. Aké sú dôsledky tohto 
rozhodnutia na život dieťaťa? 
Zacitujem výsledky analýzy amerického ministerstva zdravotníctva: Dieťa ktoré vyrastá bez jedného rodiča 
má 5 x väčšiu pravdepodobnosť, že spácha samovraždu, 32 x väčšiu pravdepodobnosť, že utečie z domova, 
20 x väčšiu pravdepodobnosť, že bude trpieť poruchami správania, 14 x väčšiu pravdepodobnosť, že sa 
dopustí znásilnenia, 9 x väčšiu pravdepodobnosť, že nedokončí školu, 10 x väčšiu pravdepodobnosť, že 
upadne do závislosti na drogách, 9 x väčšiu pravdepodobnosť, že skončí v prevýchovnom zariadení a 20 x 
väčšiu pravdepodobnosť, že skončí vo väzení... 
Ešte raz sa prosím zamyslime, či nám tých 13 000 detí ročne po rozchode nestojí za to, aby aj v tejto 
oblasti konečne a čo najskôr došlo na Slovensku k zásadnej reforme. Deti si to naozaj zaslúžia, rovnako 
ako si zaslúžia oboch rodičov.Čierna kniha rodičovstva Strana 59 
Zákon o rodine 
(zákon č. 36/2005 Z. z. v znení neskorších predpisov) 
Podľa súdnej praxe na zachovanie vzťahu dieťaťa k obidvom rodičom stačí styk s otcom 2x do mesiaca 
cez víkend od soboty do nedele (tzv. párnovíkendovstvo), čo je však v príkrom rozpore so záujmom 
dieťaťa na výchovu a starostlivosť zo strany obidvoch rodičov. Párnovíkendovstvo nie je v žiadnom 
prípade v záujme dieťaťa, nie je predsa možné vychovávať a starať sa o dieťa len dva víkendy do mesiaca. 
Súdy takmer vždy zverujú dieťa matke, pričom matka dieťa používa ako zbraň proti otcovi a súdy 
väčšinou nekonajú. Opakované bránenie v styku otca s dieťaťom je bežnou praxou - stovky prípadov 
v našej poradni sú toho dôkazom. V Zákone o rodine v § 25, odsek (4): „Ak jeden z rodičov opakovane 
bezdôvodne a zámerne neumožňuje druhému rodičovi styk s maloletým dieťaťom upravený podľa 
odseku 1 alebo 2, súd môže aj bez návrhu zmeniť rozhodnutie o osobnej starostlivosti.“ Je teda jasné, čo 
má súd robiť, ak jeden z rodičov používa dieťa ako zbraň proti druhému rodičovi a bráni mu v styku s 
dieťaťom. Za celé obdobie existencie tohto znenia zákona však iba jeden súd iba jeden jediný krát zmenil 
rozhodnutie o osobnej starostlivosti podľa tohto paragrafu. A to všetko napriek tomu, že v dôvodovej 
správe z 19. augusta 2004 k tomuto zákonu je uvedené: „Z praxe súdov vyplýva, že v niektorých 
prípadoch rodič, ktorému bolo dieťa zverené do osobnej starostlivosti, neumožňuje druhému 
oprávnenému rodičovi styk s dieťaťom resp. znemožňuje druhému rodičovi stretávanie s dieťaťom. 
Novou úpravou v odseku 4 sa umožňuje súdom zmeniť rozhodnutie o výchovnom prostredí...“. 
Neváhajte vždy žiadať dôrazné aplikovanie Zákona o rodine, najmä § 24 odsek 2 striedavá starostlivosť a 
§ 25 odsek 4 zmena zverenia dieťaťa do osobnej starostlivosti, to sú nástroje, ktoré právo poskytuje 
a rodičia by mali čo najviac nástojiť na ich využívaní. 
§ 24 
(1) V rozhodnutí, ktorým sa rozvádza manželstvo rodičov maloletého dieťaťa, súd upraví výkon ich 
rodičovských práv a povinností k maloletému dieťaťu na čas po rozvode, najmä určí, komu maloleté dieťa 
zverí do osobnej starostlivosti, kto ho bude zastupovať a spravovať jeho majetok. Súčasne určí, ako má 
rodič, ktorému nebolo maloleté dieťa zverené do osobnej starostlivosti, prispievať na jeho výživu, alebo 
schváli dohodu rodičov o výške výživného. 
(2) Ak sú obidvaja rodičia spôsobilí dieťa vychovávať a ak majú o osobnú starostlivosť o dieťa obidvaja 
rodičia záujem, tak súd môže zveriť dieťa do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov, ak je to v 
záujme dieťaťa a ak budú takto lepšie zaistené potreby dieťaťa. Ak so striedavou osobnou starostlivosťou 
súhlasí aspoň jeden z rodičov dieťaťa, tak súd musí skúmať, či bude striedavá osobná starostlivosť v 
záujme dieťaťa. 
(3) Rozhodnutie o úprave výkonu rodičovských práv a povinností možno nahradiť dohodou rodičov. 
Dohoda musí byť schválená súdom, inak je nevykonateľná. 
(4) Súd pri rozhodovaní o výkone rodičovských práv a povinností alebo pri schvaľovaní dohody rodičov 
rešpektuje právo maloletého dieťaťa na zachovanie jeho vzťahu k obidvom rodičom a vždy prihliadne na 
záujem maloletého dieťaťa, najmä na jeho citové väzby, vývinové potreby, stabilitu budúceho výchovného 
prostredia a ku schopnosti rodiča dohodnúť sa na výchove a starostlivosti o dieťa s druhým rodičom. Súd 
dbá, aby bolo rešpektované právo dieťaťa na výchovu a starostlivosť zo strany obidvoch rodičov a aby 
bolo rešpektované právo dieťaťa na udržovanie pravidelného, rovnocenného a rovnoprávneho osobného 
styku s obidvomi rodičmi. 
(5) Súd pri rozhodovaní o zverení maloletého dieťaťa do osobnej starostlivosti jedného z rodičov dbá na 
právo toho rodiča, ktorému nebude maloleté dieťa zverené do osobnej starostlivosti, na pravidelné 
informovanie sa o maloletom dieťati. Rodič, ktorému nebolo maloleté dieťa zverené do osobnej 
starostlivosti, môže sa práva na pravidelné informovanie sa o maloletom dieťati domáhať na súde. 
§ 25 
(1) Rodičia sa môžu dohodnúť o úprave styku s maloletým dieťaťom pred vyhlásením rozhodnutia, 
ktorým sa rozvádza manželstvo; dohoda o styku rodičov s maloletým dieťaťom sa stane súčasťou 
rozhodnutia o rozvode. 
(2) Ak sa rodičia nedohodnú o úprave styku s maloletým dieťaťom podľa odseku 1, súd upraví styk 
rodičov s maloletým dieťaťom v rozhodnutí o rozvode; to neplatí, ak rodičia úpravu styku žiadajú 
neupraviť. 
(3) Ak je to potrebné v záujme maloletého dieťaťa, súd obmedzí styk maloletého dieťaťa s rodičom alebo ho 
zakáže. 
(4) Ak jeden z rodičov opakovane bezdôvodne a zámerne neumožňuje druhému rodičovi styk s maloletým 
dieťaťom upravený podľa odseku 1 alebo 2, súd môže aj bez návrhu zmeniť rozhodnutie o osobnej 
starostlivosti. 
(5) Ak je to potrebné v záujme maloletého dieťaťa a ak to vyžadujú pomery v rodine, súd môže upraviť 
styk dieťaťa aj s blízkymi osobami.6) Ustanovenia odsekov 1 až 4 sa použijú primerane. 
Zákon o sociálnoprávne ochrane detí 
a sociálnej kuratele 
(č. 305/2005 Z. z. v znení neskorších predpisov) 
Rodič má kedykoľvek právo požiadať pomoc „sociálku“, obec, školu, lekára a iné orgány pri výkone 
svojich práv a povinností. Neváhajte preto domáhať sa svojich práv s odkazom na toto zákonné 
ustanovenie. Všetky orgány sú povinné poskytnúť pomoc v rozsahu svojej právomoci, nedajte sa preto 
odbiť a dôrazne sa dožadujte svojich práv. Ak výkon Vašich rodičovských práv nebol súdom obmedzený 
alebo pozastavený, máte na základe zákona o rodine rovnaké rodičovské práva ako druhý rodič. Orgány 
sociálno-právnej ochrany detí sú špecializované orgány štátu, určené práve na ochranu práv detí a pomoc 
rodičom, tak kde ju potrebujú. 
§ 9 
Rodič a osoba, ktorá sa osobne stará o dieťa, majú právo pri výkone svojich práv a povinností požiadať o 
pomoc orgán sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately, iný štátny orgán, ktorý je príslušný podľa 
osobitných predpisov7) chrániť práva a právom chránené záujmy dieťaťa, zariadenie, obec, vyšší územný 
celok, akreditovaný subjekt, školu, školské zariadenie a poskytovateľa zdravotnej starostlivosti; tieto 
orgány a akreditovaný subjekt sú povinné rodičovi a osobe, ktorá sa osobne stará o dieťa, túto pomoc 
poskytnúť v rozsahu svojej pôsobnosti. 
Občiansky súdny poriadok 
(zákon č. 99/1963 Zb. v znení neskorších predpisov) 
Vo veciach starostlivosti súdu o maloletých je zavedená procesná lehota na rozhodnutie súdu vo veci 
samej. S účinnosťou od 1. 4. 2005 sa zaviedla nová procesná lehota na rozhodnutie v týchto veciach, a to 
do 6 mesiacov odo dňa začatia konania (začatie konania buď na základe návrhu alebo na základe 
uznesenia súdu o začatí konania). Vyššie uvedenú procesnú lehotu na vydanie rozhodnutia súdu vo veci 
samej je možné predĺžiť len v prípade, ak z vážnych dôvodov a z objektívnych príčin nemožno vykonať 
dôkazy nevyhnutné na rozhodnutie vo veci samej. Je však smutnou skutočnosťou, že tieto lehoty sa 
nedodržiavajú. Buďte bdelí a domáhajte sa svojho práva na rozhodnutie v zákonnej lehote. Ak súd 
nekoná žiadajte aby konal, prípadne sa sťažujte u predsedu súdu na prieťahy v konaní. 
§ 176, (3) Ak zákon neustanovuje inak, vo veciach starostlivosti súdu o maloletých rozhodne súd bez 
zbytočného odkladu, najneskôr do šiestich mesiacov odo dňa začatia konania. Konanie možno predĺžiť, len 
ak z vážnych dôvodov a z objektívnych príčin nemožno vykonať dôkazy. Súd začne vykonávať úkony na 
vykonanie dôkazov bezodkladne po začatí konania.Čierna kniha rodičovstva Strana 62 
Podľa skutočnej praxe súdov a kurately 
by Zákon o rodine znel takto: 
Súčasná rozhodovacia prax súdov je teda v zjavnom nesúlade so Zákonom o rodine ako aj ďalších 
legislatívnych noriem (Ústava SR, Dohovor o právach dieťaťa, Antidiskriminačný zákon). V analýzy 
rozsudkov sa nám zverejniť vyše tisíc sedemsto rozvodových rozsudkov. Tím právnikov na základe 
reverzného inžinieringu zo zverejnených rozsudkov vypracoval nové znenie zákona o rodine, ktoré vykazuje 
dokonalý súlad so súčasným rozhodovaním na okresných a krajských súdoch: 
§ 24 Úprava práv a povinností k maloletému dieťaťu 
(1) V rozhodnutí pri rozvode alebo rozchode manželov súd upraví výkon ich rodičovských práv a to tak, že 
dieťa sa zverí do starostlivosti matky. 
(2) Súd určí styk maloletého dieťaťa s otcom, tak že otec je oprávnený stretávať sa s maloletým každý 
párny víkend od 9:00 v sobotu do 17:00 v nedeľu 
(3) Súd zverí maloleté dieťa do starostlivosti otca iba v tom prípade, ak o zverenie maloletého dieťaťa 
neprejaví záujem matka maloletého ani starí rodičia maloletého zo strany matky. 
(4) V prípade ak matka maloletého navrhne súdu styk maloletého dieťaťa s otcom obmedziť alebo úplne 
zakázať, súd tomuto návrhu v plnom rozsahu vyhovie. Súd dôvody v matkinom návrhu neskúma. 
(5) Ak otec v návrhu požiada súd o zverenie dieťaťa do striedavej osobnej starostlivosti a matka s týmto 
nesúhlasí, súd v plnom rozsahu návrh otca zamietne. Rovnako súd postupuje aj v prípade ak otec 
maloletého požiada o širší styk s maloletým. 
§ 25 Výživné pre maloleté dieťa 
(1) Ak bol maloletý zverený do starostlivosti matky, súd zaviaže platiť otca maloletého výživným vo výške 
desať až tridsať percent z jeho disponibilného mesačného príjmu. 
(2) Ak bol maloletý zverený do starostlivosti otca, súd zaviaže matku maloletého platiť výživným 
maximálne vo výške tridsiatich percent zo životného minima pre maloleté nezaopatrené dieťa. 
(3) V prípade, ak sa zmenia pomery, môže ktorýkoľvek z rodičov požiadať súd o úpravu výšky výživného. 
(4) Súd návrhu matky o zvýšenie výživného vždy vyhovie, až do výšky tridsiatich percent disponibilného 
príjmu otca maloletého. 
(5) Súd návrh otca, ktorým žiadal súd o zníženie výživného z dôvodu vzniku ďalšej vyživovacej povinnosti, 
dlhodobej PN alebo straty zamestnania, vždy v plnom rozsahu zamietne. 
Na odmietnutie striedavky musí byť 
preukázaný zákonný dôvod 
JUDr. Zuzana Stavrovská 
advokátka 
Podľa § 24 ods. 2 zákona č. 217/2010, ktorým sa novelizuje zákon o rodine v znení neskorších predpisov, 
bude možné aby s účinnosťou 1.7.2010, súd rozhodol o striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov. 
Úskalie tejto právnej úpravy však je v tom, že pokiaľ so striedavou osobnou starostlivosťou súhlasia 
obidvaja rodičia a obidvaja sú spôsobilí dieťa vychovávať, súd môže zveriť dieťa do striedavej osobnej 
starostlivosti. Ak so striedavou osobnou starostlivosťou súhlasí aspoň jeden z rodičov dieťaťa, tak súd musí 
skúmať, či bude striedavá osobná starostlivosť v záujme dieťaťa. Čo to v praxi znamená? - Bude súd 
schopný posúdiť dostatočne kvalifikovane schopnosti obidvoch rodičov vychovávať dieťa? Bude sa súd v 
prípade, že len jeden z rodičov súhlasí so striedavou osobnou starostlivosťou (ďalej striedavkou) v každom 
takomto prípade obracať na súdnych znalcov (v oblasti psychológia alebo psychiatria) so žiadosťou 
o vypracovanie znaleckého posudku, či bude striedavá osobná starostlivosť v záujme dieťaťa? Bude 
dostatočne rýchle prebiehať súdne konanie o striedavke tak, aby nedošlo k odcudzeniu sa dieťaťa od otca? 
Bude možné vydať uznesenie o predbežnom opatrení o zverení do striedavej osobnej starostlivosti 
obidvoch rodičov? Podľa môjho názoru by súdy by nemali skúmať, či bude striedavá osobná starostlivosť v 
záujme dieťaťa. Súdy by mali rozhodovať o tom, že štandardom pri schopnosti a záujme oboch rodičov o 
dieťa je „striedavka“, a len vo výnimočných prípadoch nie. A túto výnimočnosť a dôvod „prečo nie 
striedavka“ by mali súdy skúmať. Dôvody proti striedavke by sa museli preukázať a to aj pri rozhodovaní o 
návrhu na vydanie predbežného opatrenia o zákaze striedavky. Podľa môjho názoru, novela Zákona o 
rodine, ktorá nadobúda účinnosť 1.7.2010 vychádza v novelizovaných dotknutých ustanoveniach (v § 24 
ods. 2, § 24 ods. 4, § 24 ods. 5, § 25 ods. 2, § 36 ods. 1 a § 62 ods. 6) z filozofie, že obidvaja rodičia sú 
spôsobilí vychovávať dieťa aj nie je preukázané opak. Poukazujem opäť na to, že prevažne počas 
spoločného spolunažívania otca a matky maloletého dieťaťa tento rodič – prevažne otec bol spôsobilý 
vychovávať dieťa – táto jeho spôsobilosť automaticky zo zákona (zákona o rodine) vznikla narodením 
dieťaťa. Vtedy nikto neskúmal túto rodičovskú spôsobilosť. Rovnako ako rodič automaticky aj dieťa 
zastupoval a spravoval jeho záležitosti. Rodičovská spôsobilosť vznikla zo zákona – narodením dieťaťa, a to 
bez znaleckých posudkov a bez osobitných posudzovaní vzťahu dieťaťa k obidvom rodičom, citovým väzbám 
vývinovým potrebám, stabilite výchovného prostredia ... Existencia rodičovskej spôsobilosti sa začína 
osobitne posudzovať len v prípade, že rodičia spolu nežijú! Ale pritom keď spolu ako rodičia žijú sa tieto 
schopnosti starať sa o dieťa považujú za automaticky vhodné a zákonné. Existujúci ale aj budúci právny 
status rodičovských práv a povinností (od 1.7.2010) deklaruje, že keď rodičia maloletého dieťaťa spolu 
nežijú, automaticky sa predpokladá rodičovská neschopnosť druhého rodiča – prevažne otca v starostlivosti 
o maloleté dieťa. Svedčia o tom rozsudky súdov upravujúce styk otca s maloletým dieťaťom. V § 28 Zákona 
o rodine sa vymedzuje, čo je súčasťou rodičovských práv a povinností. Je to v odseku (1) 
a) sústavná a dôsledná starostlivosť o výchovu, zdravie, výživu a všestranný vývoj 
maloletého dieťaťa, 
b) zastupovanie maloletého dieťaťa, 
c) správa majetku maloletého dieťaťa. 
(2) Rodičovské práva a povinnosti majú obidvaja rodičia. Pri ich výkone sú povinní chrániť 
záujmy maloletého dieťaťa. 
(3) Rodičovské práva a povinnosti vykonáva jeden z rodičov, ak druhý z rodičov nežije, je 
neznámy alebo ak nemá spôsobilosť na právne úkony v plnom rozsahu. Platí to aj v prípade, k jeden z 
rodičov bol pozbavený rodičovských práv a povinností, ak mu bol výkon jeho rodičovských práv a povinností 
obmedzený alebo pozastavený. Na základe tejto dikcie zákona, rodičia môžu byť obmedzení rodičovských 
práva alebo ich pozbavení len na rozsudkom súdu, v ktorom sa presne vymedzí rozsah obmedzenia 
rodičovských práv alebo sa uvedenie, že sa rodič pozbavuje rodičovských práv. V tejto súvislosti je potrebné 
upozorniť na to, že v konaní o rozvod manželstva a úprave rodičovských práv a povinností k maloletému 
dieťaťu alebo v inom konaní o úprave práv a povinností rodičov k maloletému dieťaťu sa vo výroku 
rozsudku neuvádza, že sa jeden z rodičov pozbavuje alebo obmedzuje rodičovských práv a v akom rozsahu! 
V skutočnosti dochádza k obmedzeniu rodičovských práv a povinností obmedzeným stykom, zverením do 
výchovy a starostlivosti len jednému rodičovi, určením o zastupovaní a spravovaní majetku maloletého 
dieťaťa len jedným rodičov. Striedavá starostlivosť chráni záujem zachovať dieťaťu oboch rodičov a 
umožňuje súdom rozhodnúť v ich záujme - zachovať im aspoň rekonštruovanú rodinu, keď už došlo k 
rozchodu alebo rozvodu rodičov.Čierna kniha rodičovstva Strana 65 
Striedavá osobná starostlivosť ako 
súčasť rodinného práva a súdnej praxe 
JUDr. Bronislava Pavelková 
advokátka, pedagogička, 
špecialistka na rodinné právo 
Myslím si, že pôvodný režim, založený na stretávaní „každý druhý víkend v mesiaci“ je už dávnejšie 
prekonaný. Najmä od prijatia nového zákona o rodine (čiastočne zrejme aj pod vplyvom českej 
familiaristiky) bola prelomená takáto úprava stretávania a rodič, ktorý mal záujem o stretávanie so 
svojim dieťaťom v širšej miere, mohol tento styk dosiahnuť, pokiaľ na tejto úprave dostatočne trval. 
Základné pravidlo je, že rodič má právo na polovicu voľného času dieťaťa (preto polovica víkendov, polovica 
prázdnin, polovica sviatkov apod.). Pokiaľ mal rodič záujem a dieťa takýto režim zvládlo, mohol rodič žiadať 
aj časť pracovného týždňa (napríklad jeden – dva dni s prenocovaním). Podľa mojich skúseností súdy nemali 
problém takýto režim akceptovať ani v minulosti, pokiaľ bol na prospech dieťaťu. 
Zveriť dieťa matke, alebo aj otcovi? 
Zverovanie detí do starostlivosti matky bolo pravidlom skôr v minulosti (bývalý režim) a podľa môjho názoru 
vychádzalo z potrieb spoločnosti, ktorá určitým spôsobom chápala postavenie a úlohu ženy. Jej základnou 
úlohou bola starostlivosť o rodinu a deti (podľa tohto hodnotil jej životný úspech a neúspech). Vyplývalo to 
z viacerých ustanovení rodinného práva, ale aj verejného práva (napríklad súčasná rodičovská dovolenka 
bola dlho „materská dovolenka“ apod.). Dieťa naviac nebolo ani takou drahou záležitosťou ako dnes a 
rozvodov bolo oveľa menej. Takže pokiaľ došlo k zániku rodiny, tak sa muž pobral preč a zväčša si obstaral 
iné deti, o ktoré sa staral v novej rodine. Preto napríklad nebolo súčasťou starého zákona o rodine 
obligatórne upravovanie otázky stretávania dieťaťa s rodičom, ktorému nebolo zverené do osobnej 
starostlivosti. Nebolo to potrebné, zväčša buď druhý rodič stratil záujem o stretávanie, alebo sa dohodli. 
Súd o tejto otázke rozhodoval v oveľa menšej miere.. 
Myslím si, že zmena postoja otcov (ich záujem o osobnú starostlivosť) prišiel až v posledných 10 rokoch, 
avšak v súčasnosti je pomerne akceptovaný. 
Dieťa ako prostriedok pomsty či vydierania 
Jednoznačne si myslím si, že súdy majú možnosť zabrániť, aby sa dieťa stalo „nástrojom pomsty“, alebo 
„majetkom“. Súdy majú prostriedky (zákonné) na to, aby zabránili „zneužívaniu“ výkonu rodičovských práv. 
Je to však niekedy ťažké aj pre nich, pretože to vyžaduje najprv dôkladnú analýzu skutkového stavu, potom 
kus osobnej odvahy, kus profesionálnej rozhodnosti a napokon vytrvalosť. Je nevyhnutná súčinnosť 
psychológa, orgánu sociálno-právnej ochrany, prípadne právnych zástupcov účastníkov. Potom možno 
využiť a vytvoriť celý rad opatrení, ktorým sa dá takémuto používaniu dieťaťa zabrániť. Je to ale oveľa 
ťažšie, ak napríklad psychológ vyhotoví posudok, v ktorom napriek zisteniu, že jeden rodič dieťa manipuluje, 
navrhne zveriť ho práve tomuto rodičovi, pretože „dieťa je na neho silne citovo naviazané“. Prvou 
základnou chybou je, že psychológ sa nemá poverovať úlohou, aby v posudku vyjadril, ktorému z rodičov 
má byť dieťa zverené. Vyhodnotiť tento záver má súd, nie psychológ. A prvým kritériom pre rozhodnutie o 
zverení dieťaťa je osobnosť rodiča. K zdravému vývoju dieťa totiž potrebuje vzor – preto má jeho výchovu 
viesť mravne, psychicky a hodnotovo zrelší rodič. Úlohou psychológa podľa uznesenia o ustanovení znalca 
preto má byť len zhodnotenie osobnosti rodičov a dieťaťa. Pokiaľ bude psychológ vyhodnocovať v posudku 
nad rámec položených otázok (čo sa tiež v praxi často stáva), potom je potrebné pred rozoslaním posudku 
účastníkom vrátiť tento na prepracovanie znalcovi s tým, že sa má sústrediť výlučne na položené otázky. 
Určovanie času pre styk s maloletými 
Minimálny čas stretávania je nerealizovateľný. Stretávanie sa totiž nedá vynucovať na rodičovi, len na 
dieťati. Minimálne výživné zmysel má, pretože je exekvovateľné. Ale pokiaľ sa rodič so svojim dieťaťom 
stretávať nechce, nemožno proti nemu viesť výkon rozhodnutia a prinútiť ho, aby si dieťa v určenom (alebo 
vôbec nejakom) čase zobral. Vychádza sa z toho, že takýto vynútený čas stretávania by nebol v záujme 
dieťaťa. Lebo je pravdepodobné, že by ho rodič, ktorému bol nanútený aj len formálne realizoval. 
Pokiaľ sa týka určenia presnej doby stretávania, toto je praktické vždy, keď sa rodičia nevedia dohodnúť. Ak 
totiž majú v rozsudku „stretávanie sa ponecháva na dohodu rodičov“ alebo „styk rodiča s maloletým je 
neobmedzený“, tak pre oprávneného rodiča to znamená riziko, že pokiaľ mu povinný rodič nebude ochotný 
dieťa dať, nemôže viesť výkon rozhodnutia – lebo niet určeného času ani miesta, kedy (a kam) by mohol 
súdny vykonávateľ presne prísť a žiadať odovzdanie dieťaťa. A pre povinného rodiča to znamená riziko, že 
oprávnený rodič hocikedy príde do škôlky (školy, školského klubu, na krúžok apod.) a dieťa si odtiaľ zoberie. 
Má totiž právo na neobmedzený styk a tak mu v tom nemožno zabrániť. Preto je výborné, ak súd 
stretávanie upraví presne – tak, aby bol výrok rozsudku vykonateľný. Ak sa potom stretávanie nerealizuje, 
nasleduje rad opatrení, ktoré môžu vyústiť až do trestnej zodpovednosti povinného rodiča (marenie výkonu 
súdneho rozhodnutia, resp. do rozhodnutia o zmene zverenia). 
Záujem a potreby maloletých 
Záujem a potreby závisia od osobnosti dieťaťa. Každé dieťa je iné. Podstatné je, aby sa naplnil cieľ výchovy – 
aby dieťa vyrástlo na psychosociálne zdravú produktívnu osobnosť s pozitívnou hodnotovou orientáciou. 
Preto jeho výchovu nemôže viesť prevažne rodič, ktorého osobnosť je patologická. Je vylúčené, aby dieťa 
správne vychoval, pretože buď nedokáže zhodnotiť, čo je správne a nesprávne, alebo to zhodnotiť dokáže, 
ale nedokáže ovládnuť svoje správanie a motiváciu. Oboje dieťaťu škodí. 
Zmena pomerov 
Zmena pomerov je už v judikatúre celkom stabilizovaná. Ak sa zmenia okolnosti, za ktorých súd vyniesol 
predchádzajúci rozsudok. Je ale podmienkou, aby súd tieto okolnosti v konaní skúmal a stabilizoval. Lebo 
len v tomto prípade je možné preukázať, že došlo k ich zmene. Preto by sa nemali účastníci (ani súd) 
uspokojiť so schválením jednoduchého znenia rodičovskej dohody, ale mali by trvať na odôvodnení jej 
znenia aj do odôvodnenia rozsudku. Malo by tam byť uvedené prečo (za akých podmienok) sa dieťa zveruje 
do osobnej starostlivosti jedného z rodičov, prečo bude výška výživného x Eur (v pomere k potrebám 
dieťaťa, možnostiam, schopnostiam a majetkovým pomerom povinného i oprávneného rodiča apod.), 
prečo bude stretávanie práve takto. Ak súd takto stabilizuje pomery, za ktorých rozhodol, potom je už ľahko 
definovať zmenu pomerov (napríklad zmena bydliska jedného z rodičov, zmena zamestnania, nástup na 
školskú dochádzku atď.). 
Opakované a zámerné neumožnenie styku s maloletým 
Opakovane sa zvykne v súlade s judikatúrou (síce ide o zodpovednosť za vady) vykladať tak, že to znamená 
„tri a viac krát“. Zámerne – to súvisí s dôvodmi, pre ktoré sa stretávanie nerealizovalo. Netreba zabúdať, že 
pokiaľ sa nerealizoval styk rodiča s dieťaťom v stanovenom čase z dôvodov na strane povinného rodiča 
alebo dieťaťa, potom má oprávnený rodič právo na náhradný čas. Pokiaľ budú súdy viesť rodičov k 
takémuto chápaniu, ubudne „zámerných“ bránení v styku. Okrem toho máme judikát, že možno žiadať 
náhradu škody od druhého rodiča, ak sa stretávanie nerealizuje a on to neoznámil včas a tak vznikla 
oprávnenému rodičovi škoda. Myslím, že pomôže dôslednosť pri uplatňovaní práv (myslím tým 
oprávneného rodiča) a dôslednosť pri vedení na plnenie povinností (súd smerom k povinnému rodičovi). 
Striedavá osobná starostlivosť 
Zriadenie inštitútu striedavej osobnej starostlivosti vnímam pozitívne. Rozhodne sa tým obmedzí 
obchádzanie zákona, keď všetkým účastníkom vyhovovalo striedanie starostlivosti, ale súd tak objektívne 
nemohol rozhodnúť, mohol len „upraviť styk pol na pol“. Nechápem ho však ako všeliek na manipuláciu 
dieťaťa, nesprávne výchovné pôsobenie, obmedzovanie a zabraňovanie styku. Naopak – myslím si, že dieťa 
má byť radšej zverené psychicky zdravšiemu rodičovi (hoci na neho napríklad nie je tak zvyknuté), než by 
malo byť v striedavej starostlivosti a presúvať sa v časových intervaloch z a do nepriateľského prostredia. 
Treba trvale odstrániť nepriateľské prostredie, nie skrátiť dobu jeho pôsobenia. Je predpoklad, že skrátením 
doby pôsobenia sa totiž zvýši intenzita, čo dieťaťu v konečnom dôsledku ešte viac uškodí. 
Prekážky zverenia dieťaťa do striedavej osobnej starostlivosti 
Určite stav, ak to nebude vyhovovať dieťaťu. Vyžaduje to totiž zvýšenú dávku adaptability, ktorá nemusí byť 
každému vlastná. Stačí si predstaviť, že by hocijakému dospelému človeku niekto nakázal, meniť každý 
druhý týždeň bydlisko. Niekto uprednostňuje zázemie, vlastný byt, vlastný kútik a tieto atribúty sú pre neho 
sociálnou istotou. Takéto dieťa by striedavou starostlivosťou trpelo. Máme však aj kočovníkov, deti 
„kolotočiarov“, ktoré striedajú miesta pobytu týždenne – a prežijú to. Preto je veľmi dôležité nepaušalizovať 
a skúmať v rodinnoprávnych vzťahoch každý prípad osobitne. 
Ďalším dôvodom na odmietnutie je odpor jedného z rodičov. Poznám síce nález ÚS ČR z februára 2010, kde 
vyslovili opačný názor, avšak myslím si (a vlastne to opätovne opakujem), že pokiaľ si súd stabilizuje, že 
nesúhlasiaci rodič svoj výkon rodičovských práv zneužíva, dieťa manipuluje, nerešpektuje právo na 
zachovanie väzieb s druhým rodičom, potom je jednoznačne pre dieťa (z dlhodobého hľadiska) lepšie, keď 
bude zverené psychicky stabilnejšiemu rodičovi s lepším hodnotovým zázemím, i za cenu, že to chvíľu bude 
pre všetkých – vrátane dieťaťa - traumatizujúce (napríklad preto, že je citovo naviazané na manipulatívneho 
rodiča). Nakoniec sa tomu ani nemožno čudovať, ak to napríklad bola skoro jediná osoba, s ktorou sa dieťa 
stýkalo alebo ktorá sa o neho starala a formovala jeho názory. Pritom k trhaniu týchto väzieb s vysokou 
pravdepodobnosťou v budúcnosti aj tak dôjde (puberta, vlastná rodina apod.). 
Ďalším dôvodom môžu byť nesprávne pohnútky na strane žiadajúceho rodiča. Pohnútky sú v rodinnom 
práve skoro najdôležitejšie. Navonok sa totiž väčšina účastníkov prezentuje pred súdom, pred znalcom 
alebo na ÚPSVaR ako najlepší rodič. Otázne je, nakoľko sú ľudia schopní svoje konanie obhájiť. Neexistuje 
napríklad žiadny logický dôvod, pre ktorý by malo jednému z rodičov vadiť, že sa druhý rodič v škole 
informoval na študijné výsledky dieťaťa. 
Myslím však, že dôvodov je viac a môj výpočet nie je uzavretý. 
Styk s maloletými počas súdneho konania 
Pri posudzovaní doby styku počas súdneho konania je to veľmi individuálne. Predstavte si, že jeden z 
rodičov je pre dieťa skutočne rizikový. Súd to nestihne skúmať a škody, ktoré na dieťati napácha možno už 
nebude možné sanovať nikdy. Myslím si, že je vhodnejšie vytvoriť všetky predpoklady na to, aby konania 
starostlivosti o maloletých boli vytyčované do 1 mesiaca a skončené maximálne do troch mesiacov od 
podania návrhu. To však vyžaduje viac poručenských sudcov, osobitne vyškolených právnych zástupcov, 
menej vyťažené kvalifikované pracovníčky ÚPSVaR, viac súdnych znalcov z oblasti psychológie dospelých a 
detí, ktorým nebude štát dlžiť za posudky množstvo peňazí apod. Dá sa to zvládnuť, avšak vyžaduje to 
systémový prístup, nie dielčie riešenia. 
Rozhodovanie súdovČierna kniha rodičovstva Strana 68 
Poručenské súdy v zásade využívajú všetky prostriedky v prospech dieťaťa, pokiaľ na to majú dostatok 
priestoru a realizačných možností. Horšie sú na tom civilní sudcovia (rozvodoví), ktorých agenda je príliš 
široká. V tejto súvislosti by pomohlo odčlenenie konania o úprave výkonu rodičovských práv na čas po 
rozvode od samotného konania o rozvod tak, ako to už 12 rokov pozná Česká republika. Súd môže 
manželstvo rozviesť len vtedy, keď je rozsudkom poručenského súdu upravený výkon rodičovských práv a 
povinností na čas po rozvode. V C-čkovej agende potom sudca hodnotí len skutočnosť, či je rozvrat 
manželstva dostatočne kvalifikovaný, ale nerozhoduje o maloletých deťoch, pretože to už urobil poručenský 
súd. 
Vykonateľnosť rozhodnutia 
Tak isto, ako pri určení stretávania treba zamerať pozornosť na výrok rozsudku. Musí byť vykonateľný – 
teda presne určiť deň, hodinu a miesto prevzatia dieťaťa, prípadne vrátane uloženia povinnosti dieťa 
pripraviť a odovzdať druhému rodičovi. 
Komplexnosť legislatívy v oblasti rodinného práva 
V prvom rade si treba ujasniť cieľ, ktorý sledujeme. Myslím, že ním sú šťastné deti, z ktorých vyrastú 
vyrovnaní dospelí. Ak sa na to pozrieme takto komplexne, pochopíme celospoločenský záujem na riešení 
tejto problematiky. Máme extrémne vysokú rozvodovosť, oslabuje sa postavenie rodiny v hodnotovom 
rebríčku spoločnosti. Záujem o manželstvo upadá. Súdy rezignovali na svoju výchovnú funkciu. Zákon o 
rodine má vytvorený dobrý systém prostriedkov na ochranu riadnej výchovy maloletých. Zlyháva realizácia 
v praxi. Veľmi mi v našom právnom poriadku chýba implementácia Dohovoru o styku s deťmi, ktorý bol 
prijatý vo Vilnjuse v roku 2002. Hoci je otvorený na podpisovanie už 7 rokov, Slovensko k nemu ani 
nepristúpilo. Obsahuje množstvo podnetných inštitútov, ktoré môžu zefektívniť ochranu práva dieťaťa na 
pravidelný kontakt s obomi rodičmi. Napríklad kauciu, ktorú u nás pozná len trestné právo. Šlo by o 
peňažnú záruku, ktorú by bol podľa rozhodnutia súdu povinný zložiť do úschovy rodič, u ktorého je 
predpoklad, že bude mariť stretávanie druhého rodiča s dieťaťom. Keby došlo k mareniu, kaucia by 
prepadla. Podobne by takto mohlo byť zabezpečené, že dieťa bude riadne vrátené druhému rodičovi. 
Som za striedavku všade tam, 
kde je to len možné 
PhDr. Jaroslava Martinková 
súdna znalkyňa a psychologička 
a psychoterapeutka pre dospelých a deti 
Zaužívaná prax „párnovíkendovej“ úpravy styku detí s rodičom, ktorému neboli deti zverené do 
starostlivosti v naprostej väčšine neuspokojuje potrebu a túžbu detí mať druhého rodiča k dispozícii 
tak, ako by to odpovedalo ich predstavám. A to už bez ohľadu na to, či si to trúfnu deklarovať 
nahlas alebo nie. 
Striedavá výchova by mala predstavovať po rozpade partnerského vzťahu rodičov jednu z najpodstatnejších 
alternatív riešenia pre deti a to bez ohľadu na to,či medzi rodičmi panuje dohoda. Rozpad vzťahu a 
definitívne riešenie partnerského vzťahu vo väčšine prípadov so sebou prináša napätie, nepohodu a 
nepochopenie. Deti veľmi často nechápu, prečo sa to všetko deje, keďže ich optika je veľmi často iná ako 
optika dospelých a predstava zachovania rodiny pretrváva dlho po tom, čo sa rodičia rozídu. 
Striedavá výchova by sa mohla stať najmä v prvej fáze alternatívou, ktorá deťom pomôže prekonať 
adaptáciu na zmenu vzťahových pomerov /nielen z hľadiska aktuálneho zjednodušenia prijatia nového 
vzťahové status quo, ale aj z hľadiska ďalšej štruktúrácie ich životnej cesty/. Takýmto riešením by sa z ich 
života nevytratil výraznejším spôsobom ani jeden z rodičov, ktorí svojou rolou najvýznamnejším spôsobom 
determinujú ich budúcu partnerskú, rodičovskú a obecne ľudskú prosperitu. Mohlo by to byť len 
potvrdením často rodičmi deklarovaného prísľubu, „my sa síce rozchádzame, ale Teba milujeme a urobíme 
všetko pre to, aby si neprišiel ani o jedného z nás“. Je však v každom prípade nutné neprehliadnuť 
konkrétne charakteristiky či už dieťaťa alebo rodičov, čím nemám na mysli prirodzený vzťahový diskomfort, 
ktorý sa viaže na fázu rozpadu vzťahu. 
Pre dieťa je v prvom rade dôležité, aby cítilo, že je skutočne milované, čo nie je viazané dominantne na 
miesto, ale na reálne vzťahové posolstvá, ktorých sa mu dostane od mamy, otca a často aj širšieho 
sociálneho prostredia /starí rodičia, krstní rodičia.../. Čím lepšie sa bude dieťa cítiť u jedného aj druhého 
rodiča, čím viac lásky v podobe láskavého, nemanipulatívneho, nekonfrontačného prístupu si bude môcť 
zažiť, tým menej bude poškodené nepochybne náročnou situáciou v podobe zmenenej rodinnej 
konštelácie. 
Zo psychologického hľadiska by bolo užitočné, pokiaľ nejde o závažné okolnosti jasne zdokumentované / 
domáce násile, zneužívanie omamných látok, podozrenie z pohlavného zneužívania, dieťa v odbornej 
starostlivosti v súvislosti so závažnými preukázanými psychickými problémami/ a pokiaľ aspoň jeden z 
rodičov prejaví záujem o tento typ starostlivosti o dieťa na čas po rozpadu partnerského vzťahu, 
keby súd nariadil formou predbežného opatrenia striedavú výchovu a vymedzil tak priestor na 
konzumáciu vzťahu dieťaťa s rodičmi do definitívneho rozhodnutia vo veci samej. 
Čas určený pre jedného aj druhého rodiča musí byť k o n k r é t n e vymedzený, aby bolo možné aspoň 
čiastočne predísť komplikáciám v podobe nedisciplinovaného prístupu zo strany rodičov, čo samo o sebe už 
môže indikovať mieru jeho rodičovskej zrelosti. Následne potom v prípade, že nebude možné rozhodnúť 
bez účasti odborného postoja, čo najskôr súd orientoval rodičov na psychológa, mediátora, znalca, ktorí by 
nielen prezentovali svoj odborný postoj, ale najmä sa pokúsili posunúť optiku rodičov smerom, ktorý bude 
pre ich dieťa v tejto životnej situácii najoptimálnejší. 
Odborné, či znalecké posudky, ktoré sú vykonávané s veľkou latenciou potom, čo dieťa trávi väčšinu času s 
jedným rodičom, často vykazujú už len deskripciu aktuálneho status quo, kedy dieťaťu mnohokrát 
nezostáva nič iné, ako sa identifikovať s filozofiou toho rodiča, s ktorým žije, než aby riskovalo nezvládnutie 
svojho vnútorného konfliktu, ktorý súvisí s túžbou po tom druhom, ktorý je ale rodičom s ktorým žije 
neakceptovaný. 
Výhodou striedavej výchovy môže byť predovšetkým fakt, že dieťa aj keď prichádza o rodinné istoty, bude 
mať k dispozícii rovnako obidvoch rodičov, bude to legálna forma, ktorá ochráni dieťa od toho, aby muselo 
rozhodovať, ktorý rodič je ten „pravý“, selektovať, cenzúrovaťrovať a potáčať svoje potreby a túžby vo 
vzťahu k jednému alebo druhému rodičovi. Rodičia budú nútení po čase spolu ako tak komunikovať, keď 
budú mať na mysli v prvom rade prosperitu a pohodu svojho dieťaťa alebo nájdu takú formu interakcie, 
ktorá nebude svojim konfrontačným charakterom na dieťa bezprostredne doliehať /napr. v pondelok dieťa 
odovzdajú do školy, do MŠ, odkiaľ si ich druhý rodič vyzdvihne a kam ho zasa v intervale, ktorý bude 
zadeklarovaný v striedavej výchove odovzdá/. 
Rodičia budú mať zabezpečený rovnocenný priestor pre svoj vzťah s dieťaťom a nemal by byť teda dôvod na 
to byť nekonštruktívny. V opačnom prípade to bude znakom toho, že nejde o dieťa, ale o úplne iné 
záležitosti a dieťa slúži len ako nástroj k tomu dosahovať svoje kontraproduktívne ciele. Striedavá výchova, 
keď sa vydarí má aj potenciál k tomu, aby si dieťa nielen „užilo“ ale aj reálne a nevíkendovo „ohmatalo s 
plusmi aj mínusmi“ jednu aj druhú rodičovskú autoritu , čo je dôležité nielen z hľadiska toho tu a teraz, ale z 
hľadiska celej ďalšej životnej cesty každého z nás. 
Úskalia striedavej výchovy 
Striedavú starostlivosť neodporúčam tam, kde dochádzalo k preukázanému domácemu násiliu nielen voči 
partnerovi, ale aj deťom, zneužívaniu omamných látok, podozrenie z pohlavného zneužívania, preukázanej 
snahe aktívne problematizovať obraz druhého rodiča, dieťa v odbornej starostlivosti so závažnými 
preukázanými psychickými problémami, kde je nutné mieru adaptability dieťaťa konzultovať s odborníkom, 
tam, kde samotné dieťa vyjadrí nechuť k takémtu aranžmá. 
Je nepochybne možné – tak ako ostatne všetko – aj striedavú výchovu zneužiť k tomu, aby si jeden z 
rozchádzajúcich sa partnerov vybavil účty s tým druhým, pretože vie, že to je dosť dobrý spôsob ako toho 
druhého potrestať. A bez ohľadu na to, ako má vybudovaný vzťah s dieťaťom, či reálne možnosti na tento 
druh starostlivosti bude na alternatíve striedavej výchovy trvať, aby sa následne ukázalo, že partnerom v 
striedavej výchove nie je on /ona/, ale starí rodičia, nový partner či partnerka, pečovateľka atp... Nie je 
vylúčené ani to, že v snahe vyhúť sa plateniu výživného na dieťa , v predstave, že pôjde o financovanie 
životného štýlu bývalého partnera – bude presadzovať striedavú výchovu rodič bez skutočného záujmu 
intenzívne sa starať o dieťa. 
Záver 
Všade tam, kde ide o skutočný záujem rodičov o dieťa a nestáva sa dieťa len nástrojom, či prostriedkom“, 
ktorý ľahko poslúži k vybavovaniu si účtov s tým druhým – a to platí o jednom aj druhom rodičovi – je v 
záujme dieťaťa zachovať mu obidvoch rodičov. V prípade, že to tak nie je, potom je potrebné dieťa ochrániť 
a zvážiť, či zachovaním jedného „kompetentnejšieho“ rodiča sa nezredukuje miera traumatizácie dieťaťa, 
ktorej by bolo dlhodobo vystavované. 
Zachovanie obidvoch rodičov je pre dieťa nesporne prospešnejšie ako sa pokúsiť ho o jedného z rodičov 
pripraviť. Za vhodné podmienky pre dieťa okrem iných je nutné považovať aj tie, kedy nie je dieťa 
vystavované konfrontačnej vzťahove atmosfére, kedy sa rodičia, keď už nič iné, dokážu od seba vzdialiť bez 
toho, že by toho druhého pred dieťaťom stavali do pozície „nežiadúceho“ – pokiaľ na to nie sú 
preukázateľné, závažné dôvody. 
Základným mementom pre každého rodiča by mala byť skutočnosť, že snahou implantovať dieťaťu 
problematický obraz toho druhého sa aktívne podpisujú na jeho nielen súčasných, ale aj budúcich 
problémoch. Je nutné mať na pamäti, že tým primárne neubližujú druhému rodičovi /tak, ako to 
majú často na mysli/, ale predovšetkým svojmu dieťaťu. 
Pokiaľ sú rodičia naozaj psychicky „v poriadku“, disponujú vyhovujúcimi podmienkami na výchovu dieťaťa, 
majú o takúto aternatívu riešenia záujem a zároveň aj dieťa prijíma túto alternatívu riešenia – teda aj ono je 
v tejto terminológii psychicky v poriadku – nevidím z psychologického hľadiska dôvod na upretie alternatívy 
striedavej výchovy.Čierna kniha rodičovstva Strana 72 
Štúdia o striedavej 
starostlivosti o deti 
PhDr. Jan Früwirth, PhD. 
Najviac výskumov bolo vykonaných v USA; v Spojených štátoch bola striedavá starostlivosť uvedená do 
súdnej praxe v roku 1973, čiže majú štvrťstoročie náskok. Prvý výskum týchto rodín prebehol v roku 
1979. V súčasnej dobe je detí zverených do striedavej starostlivosti cca 20%, výskumov cca 400. 
Prakticky všetky štúdie zistili významne lepšie socializačné podmienky aj výsledky detí, ktoré sa nachádzajú 
v spoločnej / striedavej starostlivosti v porovnaní so situáciou, kedy sa deti nachádzajú v starostlivosti len 
jedného rodiča ( spravidla matky ). 
Zhrnutie hlavných poznatkov reprezentatívnych porovnateľných štúdií využila Metaanalýza adaptácie detí v 
spoločnej starostlivosti verzus v starostlivosti jedného rodiča ( publikovaná v r.2002 v Journal of Family 
Psychology, Mar; 16 (1) :91-102: Child adjustment in joint-custody versus sole-custody arrangements: a 
meta-analytic review. Bauserman R., Department of Health and Mental Hygiene, Maryland ). 
Metaanalýza 33 reprezentatívnych štúdií (Bauserman 2002) 
Sumarizácia 33 výskumov zahsňajúcich celkovo 1 846 detí v starostlivosti jedného rodiča ( matky alebo otca 
) a 814 v spoločnej starostlivosti, vrátane porovnania s deťmi v úplných rodinách. Vo vzorke sú deti vo veku 
od 6 mesiacov v čase rozvodu, sledovaná doba od rozvodu bola 2-5 rokov. 
4/5 výskumov bolo vedených ženami 
Deti boli preskúmané 40 psychologickými a lekárskymi metódami, vrátane hodnotenia rodičov a učiteľov. 
Porovnanie zistilo celkom 140 ukazovateľov telesného a duševného zdravia, rodinných vzťahov, 
adaptovaného správania, emocionálnej adaptácie, školských známok, sebaúcty a traumatizácie rozvodom, v 
ktorých sa deti významne líšili podľa druhu starostlivosti. 
Metaanalýza 33 štúdií – závery ( Bauserman, 2002 ) 
? Deti v spoločnej / striedavej starostlivosti obidvoch rodičov sú významne lepšie adaptované vo všetkých 
ukazovateľoch: telesné a duševné zdravie, rodinné vzťahy, behaviorálna a emočná adaptácia, sebaúcta - 
ako deti v starostlivosti jedného rodiča. 
Adaptácia detí vo spoločnej / striedavej starostlivosti obidvoch rodičov sa nelíšia od detí v úplných 
rodinách. 
? Spoločná / striedavá starostlivosť uľahčuje trvalé pozitívne spojenie s oboma rodičmi. 
? Pohlavie rodičia nemalo na hodnotenie typu starostlivosti vplyv (!) Naopak skupina matiek, ktoré pri 
rozvode žiadali deti do svojej starostlivosti, významne podporila prosperitu detí pri striedavej starostlivosti 
(!) 
? Rodiny, kde je dieťa po rozvode v starostlivosti jedného rodiča, sú oveľa väčšími spotrebiteľmi sociálnych 
dávok: 46% matiek, ktorým bolo dieťa zverené do starostlivosti, dostáva pomoc z verejných zdrojov ( z 
otcov s deťmi v starostlivosti len 21% ) 
? Deti v starostlivosti jedného rodiča - významne väčší podiel samovrážd, nedokončeného štúdia, 
psychiatrickej populácie, kriminálny populácie atď. 
Podľa výskumov dospelých, ktorých rodičia sa rozviedli v ich detstve, veľká väčšina jednoznačne 
preferovala striedavú starostlivosť.Čierna kniha rodičovstva Strana 73 
Prínosy striedavej starostlivosti pre rodičov 
? Otcovia s dieťaťom v striedavej výchove zostávajú výrazne častejšie zapojení do výchovy v úlohe otca i v 
budúcnosti ( Greif 1979 ). 
? Matky, praktizujúce striedavú starostlivosť, pociťujú starostlivosť o deti menej ako záťaž a sú spokojnejšie 
s vplyvom, ktorý majú na deti ( Luepnitz 1982 ) 
? Deti žijúce v striedavej výchove lepšie vyjadrujú svoje pocity ( kladné aj záporné ) a menej sa 
zamestnávajú fantáziami o znovuzjednotení rodiny ( Schiller 1986 ) 
? Výrazne lepšia "platobná morálka" otcov so striedavou výchovou. Štatistické analýzy ( viacrozmerná 
regresia ) pritom určili kauzalitu vzťahu: otcovia neplatia, pretože im matky bráni v styku. Neplatí teda 
stereotyp "nedávam mu dieťa, pretože neplatí", ale úplne naopak - faktická strata dieťaťa vedie k strate 
motivácie sa o neho starať! ( Canadian Journal of Community Mental Health 2002 podľa Tyl 2002 ). 
? Väčšia časová disponibilita rodičov - viac času pre seba i pre deti ( Neyrand 2001 ) 
? Častejšie nariaďovanie striedavej výchovy ako prevencia rozvodovosti ( Warschak 1996 ) 
? Reprezentatívny prehľad Úloha otca ( Pediatrics ) prezentuje o.i. aj výsledky 10-ročnej longitudinálnej 
štúdie rodín, kde sa roly hlavného opatrovateľa, gazdinej, kuchára a upratovačky ujal otec, priemerne po 
šestonedelí až v 3 mesiacoch veku novorodenca ( obvykle preto, že matka preferovala zamestnanie pred 
domácou rolou ). 
Deti boli prvýkrát vyšetrené vo veku 2 - 22 mesiacov, potom opakovane po 2 rokoch. 
Výsledky prekvapivo, úplne proti-intuitívne, prinášali zrýchlený vývoj detí proti rovesníkom: inak povedané, 
materský otec vo svojej dvojrole prináša deťom viac, než len materská ( a v 1/3 prípadov ani to nie ) matka. 
Ďalším pozoruhodným nálezom už pri vyšetrení v 6 a 8 rokoch, bolo zaujatie všetkých detí generativitou. 
Všetky deti sa venovali nejakej starostlivosti o rast a plodenie - pestovali rastliny a zvieratá. Zvieratá boli 
ksmené, vyvádzané na prechádzky, čistené, rozmnožované. Deti, bez ohľadu na pohlavie, sa radi starali o 
mladších súrodencov ( čo je u chlapcov neobvyklé ). Boli hrdé na etiku práce. 
Klinicky najrobustnejším nálezom v zatiaľ poslednej fáze ( 10 rokov ) boli vzťahy s vrstovníkmi. Deti tohto 
veku sa zvyčajne kamarátia so svojím pohlavím, opačné pohlavie v nich prebúdza úzkosť a konflikt. Deti 
vychované primárnym opatrovateľom otcom sa jednomyseľne priatelili bez ohľadu na pohlavie - pohlavná 
polarizácia bola okrajová. 
V žiadnom prípade teda nemožno tvrdiť - nemožno to z žiadnych doterajších výskumov usúdiť - že by 
striedavá starostlivosť bola pre deti záťažou, a to bez ohľadu na eventuálne ťažkosti "technickoorganizačného" 
charakteru: iné trvalé bydlisko rodičov, zmena prostredia, dochádzanie. Toto sú pre deti iba 
vonkajšie okolnosti, pri ktorých hlavná záležitosť - vzťah s rodičom - zostáva zachovaná a nezmenená. 
Záťažou by bolo, keby tento druh starostlivosti stratili. Škola nemôže pre dieťa rodičov prevážiť! 
Striedavá starostlivosť je pokračovaním rodiny - teda tých socializačných podmienok, ktoré utvárali ich 
súčasný pocit bezpečia a istoty - aj napriek rozvodu rodičov. 
Nariadenie striedavej starostlivosti proti vôli niektorého z rodičov 
Aj keď je striedavá výchova rodičom vnútená proti ich vôli, nebude ani častejšie a v najhoršom prípade ani 
vážnejšie na škodu, než ako je na škodu výhradná starostlivosť; v niektorých prípadoch prinesie rodičom 
dokonca nečakane pozitívne skúsenosti so starostlivosťou o dieťa. ( Illfeld 1982 ) 
Hoci je široko známy fenomén, keď matka bráni otcovi v styku s deťmi a tieto situácie sú opakovane riešené 
súdmi, znalcovi nie je známy z českej reality ANI JEDEN prípad, kedy by otec bránil v styku s deťmi matke. 
Popis takýchto prípadov nebol znalcovi dostupný ani v prameňoch, z ktorých čerpal vyššie uvedené 
informácie. 
Zdá sa, že otcovia automaticky rešpektujú biologické postavenie ženy ako matky, hoci naopak tento rešpekt 
v žiadnom prípade nie je preukázaný matkami recipročne. 
Z doterajšej praxe je znalcovi známe, že ak je dieťa zverené po formálnej stránke do starostlivosti otcovi, 
ten si postupom času vybuduje takú mieru starostlivosti obidvoch rodičov, ktorá mu po psychickej stránke 
vyhovuje a ktorá takmer pravidelne naberá formu starostlivosti striedavej alebo spoločnej. 
S istou dávkou zveličenia by sa mohlo hovoriť o "zverenie rodičov do starostlivosti dieťaťa" ( JUDr. Klára 
Veselá-Samková ), ktoré je schopné korigovať správanie rodičov spôsobom, ktorého oni pre svoju 
rozvodovú tenziu schopní nie sú. 
Negatívne dopady zverenie do výlučnej starostlivosti matky 
To je opakom zákonom zaručeného práva dieťaťa na oboch rodičov, a znalcovi sa javí ako opak 
starostlivosti. Aké to má praktické dôsledky? 
Podľa štatistík* sú deti, vyrastajúce v rodine bez otca významne ohrozené týmito rizikami: 
5 x väčšia pravdepodobnosť, že spáchajú samovraždu 
32 x väčšia pravdepodobnosť, že utečú z domova 
20 x väčšia pravdepodobnosť, že budú trpieť poruchami správania 
14 x väčšia pravdepodobnosť, že sa dopustia znásilnenia 
9 x väčšia pravdepodobnosť, že nedokončia školu 
10 x väčšia pravdepodobnosť, že upadnú do závislosti na drogách 
9 x väčšia pravdepodobnosť, že skončia v prevýchovnom zariadení 
20 x väčšia pravdepodobnosť, že skončia vo väzení 
V štúdii zisťujúcej, prečo matky detí zverených do výhradnej starostlivosti uvádzajú súdu inú frekvenciu 
návštev než otcovia, 40% matiek uviedlo, že zrušilo návštevu, aby potrestalo svojho exmanžela ( American 
Journal of Orthopsychiatry 1979 ). Ponúka sa otázka, či matky poznajú riziká, ktorým svoje deti vystavujú - 
iste v dobrej viere! - kým sú malé, nevinné, a podľa nich "patria ešte k mame". 
Fakt, že väčšina rozvedených matiek uzavrie druhé manželstvo a dieťa teda bude mať doma "mužskú 
autoritu", ktorý bol v českých médiách uvedený ako útecha, je útechou vedúcou do pekla: v citovanej 
americkej štatistike ( štúdia 17 100 detí ) rôznych typov rodín, deti žijúce s matkou a otčimom dopadli vo 
väčšine ukazovateľov vôbec najhoršie. ( Trestný čin pohlavného zneužívania maloletých je páchaný 
rodinnými príslušníkmi až v 90% prípadov - najčastejšie nevlastnými otcami ) 
V Českej republike neexistuje žiadny porovnávací výskum detí v rôznych formách zverenia do starostlivosti 
rodičov po rozvode. Znalec vykonal rešerš abstraktov vedeckých časopisov Národnej lekárskej knižnice USA 
( Medline www.ncbi.nlm.nih.gov / entrez ). 
PUBLIKOVANÉ: PRÁVO A RODINA Č 11/2006 
Povedali: 
Monika Sčevovičová o šetreniach Úradu práce, sociálnych vecí a rodiny 
„Keď som mala deväť rokov, odišiel od nás otec, a ako štrnásťročnej mi potom zomrela mama. Vtedy 
nefungovali psychológovia ako dnes, že ich nájdete na každom rohu, nikto s nami nepracoval, nikto sa 
nesnažil pochopiť, čo sa deje v detskej duši, ktorá stratila dôležitú oporu. Boli sme tri malé dcéry, ale úrady 
vtedy zaujímalo len to, či máme navarené a upratané. Otec sa síce po smrti mamy vrátil, ale nezvládal nás, 
a ani my tri sme mu to neuľahčovali. 
Výsledkom bolo, že miesto toho, aby som sa v deviatich rokoch venovala detským hrám, riešila som v sebe 
problémy dospelých ľudí. Keď sa totiž naši rozvádzali, prišli dve šialené ženské zo sociálky a postavili ma pred 
Sophiinu voľbu úlisnými rečami typu: „Monika, povedz nám, chceš radšej mamičku alebo otecka?“ 
Čo z toho som mohla chápať ako ani nie desaťročné decko? Triasla som sa od strachu, bezmocnosti a zlosti, 
aby som nakoniec vykríkla, že chcem oboch rodičov, čím som nad sebou vyriekla ortieľ, ktorý definitívne 
ukončil moje detstvo.“ 
Detský psychológ PhDr. Václav Mertin o striedavke 
„Co je pro mě zásadnější, že mi vůbec není jasné, jak zjistit „nejlepší zájem dítěte“. Že dítě se rozhodne a tak 
to bude? Nebo namaluje obrázek a zkušený psycholog pozná, jak to je, jestli jedna strana popouzí, že má 
raději maminku... Přiznám se, že to v běžných případech poznat neumím a stejně by mi to přišlo dílem 
neetické. Snahy o zmeny zákjonov vyjadrujú zájem této společnosti na tom, aby dítěti zůstali po rozvodu 
zachováni v maximální míře oba rodiče. Což nejpoužívanější postupy alespoň z psychologického hlediska 
reálně rozhodně nezajišťují. Copak je možné, aby víkendová návštěva jednou za čtrnáct dní byla srovnávána 
s každodenní péčí? Treba uzakonit, že právo dítěte na oba rodiče je na prvním místě a soud by měl případně 
zdůvodnit, proč tato varianta není v nejlepším zájmu dítěte. Jsem přesvědčen, že v řadě případů by to měl 
hodně těžké. To když i znalci uvedou, že oba rodiče mají velmi podobné předpoklady vychovávat dítě. Pak by 
mu neměly stačit jako důvod k zamítnutí střídavé péče „argumenty“, že matka nic neprovedla a že proto 
není pro střídavou péči důvod. Jako dětský psycholog jsem pro střídavou výchovu. Střídavou výchovu 
pokládám po společné péči za nejméně špatnou z porozvodových variant.” 
Mgr. Ida Želinská, riaditeľka Úradu práce, sociálnych vecí a rodiny Bratislava o súčasnom stave 
"Je jedno či to nazývame striedavá starostlivosť alebo neobmedzený styk, čokoľvek čo nie je umelé je pre 
dieťa dobré a podľa mňa to čo sa nariaďuje teraz, kontakt raz do týždňa vo štvrtok od druhej do štvrtej, toto 
je to, čo ničí vzťahy, čo vyrába z detí citových mrzákov." 
DEKLARÁCIA 
ROVNOPRÁVNEHO 
RODIČOVSTVA 
Čo je dobré pre oboch rodičov, 
je dobré aj pre dieťa. 
Čo je dobré pre dieťa sú obaja rodičia. 
(škandinávsky model opatrovníctva) 
Preambula 
Keďže 
I. medzinárodné dohovory, Ústava i zákony SR zaručujú deťom právo na rodičovskú zodpovednosť, 
ktorá je rovnaká pre obidvoch rodičov, 
II. medzinárodné dohovory, Ústava i zákony SR zaručujú rodičom rovnaké práva aj povinnosti, 
III. jedným zo základných práv každého dieťaťa je právo na časovo i kvalitatívne rovnomernú 
starostlivosť oboch rodičov, 
IV. dieťa má právo poznať oboch rodičov a rozvíjať s nimi plnohodnotný vzťah, 
V. zánik manželstva či partnerstva nie je možné stotožňovať so zánikom rodičovských práv, 
VI. ak sa rodičia nevedia dohodnúť, dieťa má právo na to, aby sa obidvaja rodičia rovnako 
spolupodieľali na jeho výchove, 
VII. v SR je dieťa zverované do osobnej starostlivosti takmer vždy matke, a práva detí na dvoch 
rovnocenných rodičov sú porušované, 
VIII. v dôsledku takejto straty jedného rodiča, ktorý sa nemôže rovnoprávne podieľať na výchove 
dieťaťa, nesmierne trpí dieťa i rodič, ktorému sú jeho práva upierané, 
IX. štát nesmie právo detí na rovnomernú starostlivosť obidvoch rodičov bezdôvodne obmedzovať, 
X. matky aj otcovia sú rovnoprávnymi rodičmi, v prípade, že majú po rozchode obaja záujem 
o osobnú starostlivosť, dieťa má byť zverené do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov, 
preto navrhujeme: 
I. 
Zmeny v zákone o rodine 
1. Zaviesť striedavú osobnú starostlivosť ako základný štandard pri úprave výkonu rodičovských práv 
a povinností. 
2. V prípade, ak striedavá osobná starostlivosť nie je možná, obmedziť zasahovanie rodiča, ktorému 
bolo dieťa zverené do osobnej starostlivosti do výkonu rodičovských práv druhého rodiča. 
3. Neodôvodnený nesúhlas rodiča so striedavou osobnou starostlivosťou, alebo čo najširšie 
upraveným stykom označiť ako konanie v rozpore so záujmom dieťaťa. 
4. Zadefinovať pojem záujem dieťaťa. 
5. Upraviť explicitne výkon rodičovských práv v prípade striedavej osobnej starostlivosti. 
6. Eliminovať bránenie styku s dieťaťom druhému rodičovi, ktorý nemá dieťa v osobnej starostlivosti 
v prípade inak upraveného styku. 
7. Ustanoviť súhlas druhého rodiča v prípade, že sa jeden z rodičov chce presťahovať a de facto tým 
obmedziť styk druhého rodiča s dieťaťom, v prípade jeho nesúhlasu dieťa ponechať v pôvodnom prostredí 
zmenou zverenia do osobnej starostlivosti tohto druhého rodiča. 
8. Nezáujem dieťaťa o rodiča vo veku do 12 rokov riešiť ako Syndróm zavrhnutého rodiča (PAS) 
a zároveň vytvoriť metodický postup pre riešenie prípadov detí, ktoré sú postihnuté Syndrómom 
zavrhnutého rodiča. 
9. Zaviesť povinnú mediáciu v prípade, ak sa rodičia nedohodnú na výkone rodičovských práv 
a povinností, neúčasť na mediácii hodnotiť ako konanie proti záujmom dieťaťa. 
10. Upraviť zákonom podmienky výpočtu výživného podľa pomeru počtu dní, ktoré je dieťa 
v starostlivosti u druhého rodiča. 
11. Upraviť výkon rodičovských práv pre rodiča, ktorému dieťa nebolo zverené, tak aby ich mohol 
vykonávať rovnoprávne s rodičom, ktorému bolo dieťa zverené do osobnej starostlivosti, ak o takýto výkon 
má záujem. 
12. Zmeniť podmienky získania cestovného pasu pre maloleté dieťa, resp. zápisu do pasu rodiča, tak 
aby zápis, resp. vydanie cestovného pasu rodičovi nebolo založené na svojvôli rodiča, ktorý má dieťa 
v osobnej starostlivosti. 
II. 
Zmeny v Občianskom súdnom poriadku 
13. Doplniť povinnosť nariadenia predbežného opatrenia o zverení maloletého dieťaťa do striedavej 
osobnej starostlivosti počas konania o určení práv a povinností k dieťaťu. 
14. Skrátiť dĺžku konania vo veciach maloletých. 
15. Zefektívniť výkon súdneho rozhodnutia vo veciach starostlivosti o maloletých, aby rodičia boli 
v prípade bránenia v styku rýchlejšie postihovaní. 
16. Ustanoviť povinnosť odôvodnenia predbežného opatrenia aj v prípade, ak súd návrhu na jeho 
nariadenie vyhovie. 
17. Zaviesť paušálnu odmenu pre advokáta v prípade určitých konaní vo veciach maloletých. 
18. Zmeniť faktické postavenie účastníkov v konaniach s maloletými v súdnej sieni, tak aby kolízny 
opatrovník sedel pri sudcovi. 
19. V spolupráci s odborníkmi presadiť koncepčnú zmenu súdnictva, ktorá by vytvorila osobitné rodinné 
súdy. 
20. Zaviesť interaktívnu spoluprácu viacerých profesií (sudcov, advokátov, sociálnych pracovníkov, 
psychológov), tak aby rodičia dospeli čo najrýchlejšie k vzájomnej dohode o úprave výkonu rodičovských 
práv a povinností. 
III. 
Zmeny súvisiacich zákonov 
21. V súvislosti so zavedením striedavej osobnej starostlivosti ako štandardu navrhujeme novelizovať 
i súvisiace zákony – spresniť pravidlá vyplácania príspevku pri narodení, prídavku na deti, uplatňovanie si 
daňového bonusu a iné. 
22. Zaviesť povinnú návštevu kolízneho opatrovníka ešte pred prvým pojednávaním u obidvoch rodičov 
a povinnosť vypracovať príslušný návrh/vyjadrenie na súd písomne. 
23. V súvislosti so zmenami navrhovanými vo vyššie uvedených bodoch navrhujeme novelizovať 
i niektoré súvisiace ustanovenia Trestného zákona. 
vždycky se přisuzuje větší váha matce. Nezohledňují někdy, že je to třeba zrovna matka, která dělá v rodině 
nepřízeň. Která je hysterická, cholerická č i sobecká. Asi tak, jak mně to kdysi otevřeně řekla i jedna paní 
soudkyně. Ano, bývá v tom často vina manželky nebo té ženy. Protože ona navíc, místo aby povýšila štěstí dětí na 
nejvyšší hodnotu, tak dělá všechno proto, aby její bývalý mužský byl nešťastný. Ale bohužel to pak odnášejí 
děti… 
http://k213.cz/JOOMLA/Kdyz-je-stastna-rodina-jsou-stastne-i-deti 
"Som absolutny zastanca striedavky, dieta ma byt s oboma rodicmi, bez toho, ci maju rovnake podmienky, alebo nemaju. Myslim si, ze striedavka by mala 
byt samozrejma a prva moznost po rozchode. Striedavka ako standard, ak bude problem na niektorej strane sud nech vec meni" 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
Verejnosť 	Pripomienka č.1 k § 93b 
§ 93b sa dopĺňa odsekom 2, ktorý znie: 
„(2) Za ohrozenie zdravia alebo za zanedbanie starostlivosti o zdravie maloletého dieťaťa zo strany rodiča sa nepovažuje vyslovenie informovaného nesúhlasu s povinným očkovaním v zmysle paragrafu 51, ods. (1) pís. d) Zákona 355/2007 Z. z. (o ochrane, podpore a rozvoji verejného zdravia a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov) po poučení ošetrujúcim lekárom v zmysle paragrafu 6 zákona č. 576/2004 (o zdravotnej starostlivosti a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov).“ 

Zdôvodnenie: 
Zásah do rodičovských práv a povinností zo strany štátnych inštitúcií má byť používaný len v zriedkavých krajných prípadoch, ak je vážnym spôsobom ohrozené dieťa. Predložená hromadné pripomienka má zamedziť neželanému narušeniu integrity rodiny, najmä strachu rodičov a spoločenskej panike, že prijatím predloženej novely zákonov dôjde k napr. odoberaniu detí z rodín v neodôvodnených prípadoch, resp. pre malicherné dôvody. Odmietnutie povinného očkovania poučenými rodičmi nemôže byť dôvodom na to, aby sa podobným spôsobom vážne zasiahlo do rodiny, najmä ak z praxe vieme, že mnohí rodičia odmietajú povinné očkovanie detí preto, lebo majú negatívnu skúsenosť s poškodením zdravia dieťaťa očkovaním. Pritom štát žiadnu zodpovednosť za takéto poškodenie zdravia dieťaťa nepreberá. Zodpovednosť za očkovaním poškodené dieťa nesie len a len rodič, a aj preto má rodič výlučné právo rozhodnúť o zdravotných úkonoch vykonávaných na dieťati. Predložená hromadná pripomienka je aj preventívnym opatrením, aby sme v súčasnosti zabránili strachu rodičov o budúcnosť detí a rodiny, ktorý môže mať negatívne demografické následky. 	Z 	N 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní dňa 10. februára 2015.  	
Verejnosť 	Pripomienka č.2 k § 93b 
§ 93b sa dopĺňa odsekom 3, ktorý znie: 
„(3) Za ohrozenie všestranného vývinu dieťaťa alebo za zanedbanie starostlivosti o zdravie dieťaťa alebo za negatívny vplyv na zdravie, psychický, fyzický a sociálny vývin dieťaťa sa nepovažuje nesúhlas rodiča s účasťou jeho maloletého dieťaťa na vyučovaní v oblasti sexuálneho správania či eutanázie alebo na aktivitách organizovaných školským či predškolským zariadením, ktoré týkajú sexuálneho správania detí či eutanázie." 

Zdôvodnenie: 
Zásah do rodičovských práv a povinností zo strany štátnych inštitúcií má byť používaný len v zriedkavých krajných prípadoch, ak je vážnym spôsobom ohrozené dieťa. Predložená pripomienka má zamedziť neželanému narušeniu integrity rodiny, najmä strachu rodičov a spoločenskej panike, že prijatím predloženej novely zákonov dôjde k napr. odoberaniu detí z rodín, alebo iné postihy rodín, ako sme toho svedkami v niektorých štátoch Západnej Európy, kde sa sociálne služby skomercionalizovali a starostlivosť o dieťa sa stala zdrojom zisku. Navádzanie na isté formy sexuálneho správania alebo na eutanáziu v ranom školskom, či predškolskom veku na pôde školy a škôlky, ktoré už dnes pozorujeme v zahraničí, je mnohými rodičmi na Slovensku vnímané ako vážne ohrozenie dieťaťa a rodič potrebuje mať právo rozhodovať v tejto veci a chrániť dieťa pred vplyvom, o ktorom je presvedčený, že ohrozuje morálku dieťaťa. Predložená hromadná pripomienka je preventívnym opatrením, aby sme sa na Slovensku v budúcnosti vyhli javom odoberania detí z rodiny, uväznenia rodičov a pod. z dôvodu neúčasti dieťaťa na vyučovaní, ktoré podnecuje k sexuálnemu správaniu, s ktorým rodičia, či samo dieťa nesúhlasia. Súčasne je našou snahou zabrániť strachu rodičov o budúcnosť detí a rodiny, ktorý môže mať negatívne demografické následky. 	Z 	N 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní dňa 10. februára 2015.  	
Verejnosť 	návrhu zákona o rodine: 
1. Zásadná pripomienka: 

1.1 V návrhu novely zákona o rodine vypustiť v čl. 5, kde sa vymenúva, čo sa pri určovaní a posudzovaní záujmu maloletého dieťaťa zohľadňuje, následovné: 
b) bezpečie dieťaťa ako aj bezpečie prostredia, v ktorom sa dieťa zdržiava 
e) podmienky na zachovanie identity dieťaťa a na rozvoj schopností a vlôh dieťaťa 

1.2 Ďalej v bode f) toho istého článku 5 vypustiť „jeho možné vystavenie konfliktu lojality a následného pocitu viny“ a nahradiť touto formuláciou „s prihliadnutím na vek a na zrelosť.“ 

Zdôvodnenie: 
b) Čo znamená bezpečie? Ak má niekto dom pri hlavnej ceste, je to nebezpečné, alebo ak žije v nebezpečnej štvrti, či aké nebezpečie sa tu myslí – či má obydlie bezpečnostný systém alebo azda nejaké postrašenie rodičom? 
e) Nie je jasné, čo sa myslí identitou, či byť mužom alebo ženou...? Nie je na mieste, aby sociálka preverovala podmienky na rozvoj schopností dieťaťa – nikde nie je vyšpecifikované, aké podmienky sú vhodné pre rozvoj dieťaťa, resp. aké sú už nevhodné. 
f) Je zvrátené predpokladať, že dieťa má iba pomýlenú lojalitu, a necíti lásku k rodičom a nemá prirodzenú túžbu, byť s rodičom, aj keby ho rodič pre osobné problémy ako napr. alkoholizmus, depresie a pod., či už zanedbával alebo aj nejako neprimerane trestal. Predsa dieťa môže zažívať aj mohlo zažívať aj veľa dobrého s rodičom a nielen problémy. 	O 	N 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní dňa 10. februára 2015.  	
Verejnosť 	návrhu zákona o rodine: 
2. Zásadná pripomienka: 
V paragrafe 54 za navrhovaný odsek 3 
„Za vážne ohrozenie alebo vážne narušenie výchovy maloletého dieťaťa sa nepovažujú nedostatočné bytové pomery alebo majetkové pomery rodičov maloletého dieťaťa.“ sa vkladá: „Nedostatočné bytové a majetkové pomery znamenajú znížené štandardy pre hygienu, stravovanie, spanie, atď.“ 

Ďalej sa za par. 3 vkladajú ďalšie dva odseky: 
(4) „Za vážne ohrozenie života a zdravia dieťaťa alebo za zlé zaobchádzanie s maloletým dieťaťom nemožno považovať 

a) odmietnutie medicínskych postupov a liečby, hoci by boli aj zo zákona povinné, ak rodič alebo zákonný zástupca mieni postupovať v liečbe či prevencii alternatívne podľa svojho presvedčenia.“ 
b) ak sa dieťa narodí doma po tom, čo priebeh tehotenstva nebol patologický a rodina je otvorená návšteve pediatra podľa vlastného výberu.“ 
c) ak rodič alebo zákonný zástupca príde s dieťaťom po úraze alebo s chorobou k lekárovi, pričom rodič alebo zákonný zástupca nemá žiadnu históriu násilia alebo históriu priestupkov pod vplyvom alkoholu alebo drog.“ 
d) primerané fyzické tresty dieťaťa, ktoré mu nespôsobia ujmu, či krátkodobá izolácia dieťaťa v primeranom priestore a primerane veku ako súčasť výchovnej sankcie 
e) aplikovanie iného ako bežného stravovania, spôsobu bývania či filozofického alebo náboženského myslenia v rodine. 

(5) „Za vážne ohrozenie alebo vážne narušenie výchovy maloletého dieťaťa ani za zlé zaobchádzanie sa nepovažuje, keď rodič odmieta zaradiť dieťa do školského systému alebo jeho časti a namiesto toho mu preukázateľne poskytuje individuálne vzdelávanie. 

Zdôvodnenie: 
(3) Treba zdôrazniť uvedené, aby bolo jasné, že pod tento odsek spadá aj príklad v osobitnej dôvodovej správe: desaťročia nevymaľované steny obydlia. Niekomu sa to môže zdať nevhodné, či nevkusné, alebo aj nehygienické, ale súvisí to s majetkovými pomermi rodiny. 

(4) Ide len o tie výhrady, kedy odňatie dieťaťa nie je možné, lebo také prípady sa stali v zahraničí a boli omylné, pričom dieťaťu bola spôsobená ohromná psychická trauma a rodina i manželstvo boli zvyčajne rozvrátené. Toto sú najčastejšie obavy verejnosti z tzv. juvenilnej justícii. 

a) Takéto prípady v zahraničí sú známe, naposledy, keď násilne donútili 17. ročné dievča podstúpiť chemoterapiu. V budúcnosti by to mohlo byť aj odmietnutie povinného očkovania. 
b) Tiež sa stalo v zahraničí. Jednoducho, ak sa ľudia celé tisícročia rodili doma a ešte väčšina detí na planéte sa tak rodí, tak sa to v tomto storočí nesmie považovať za ohrozenie života. 
c) Návšteva lekára po úraze je asi najčastejšia obava rodičov, že budú upozorievaní z násilia, ak si dieťa zlomí ruku. 
d) Celé stáročia sa deti fyzicky trestali ako súčasť výchovy a teraz to nemožno považovať za násilie na deťoch. Neexistujú ani štúdie, ktoré by potvrdzovali psychické traumy u dieťaťa, ktoré dostane primeraný fyzický trest, keď si zaslúžil. 
e) Tu ide o prípady rodín, ktoré sledujú špecifickú diétu, napr. konzumujú surové mlieko, spôsob života napr. bez elektriny, alebo vyznávajú nejaké náboženstvo, či filozofiu a preto praktizujú napr. trest odprosenia kľačaním a pod. 

(5) Štát by mal garantovať rodine autonómiu, akú malo po desaťročia v oblasti výchovy a vzdelávania. Je nelogické predpokladať, že rodičia nebudú mať záujem o to, aby dieťa bolo akokoľvek produktívne a benefitom pre nich. Už len preto mu sprostredkujú nejaké vzdelanie, ktoré pokladajú za najlepšie pre budúcnosť dieťaťa. Vzdelanie je právom. Školská dochádzka povinnosťou, no aj školský zákon aj prax pripúšta individuálny študijný plán, resp. oslobodenie od povinnosti dochádzať do školy. Ak by rodičia neposielali dieťa do školy pre iné dôvody, ako umožňuje školský zákon, nemôžu byť potrestaní odobratím dieťaťa. Rodičia sú spravidla trestaní odopretím štátnych dávok, čo je dostatočne stimulujúce hlavne pre chudobné rodiny. Ďalšou vhodnou sankciou pre odmietnutie školskej dochádzky je odmietnutie zaregistrovať dieťa vo veku 18 rokov, ktoré ju neabsolvovalo, na úrade práce. Hoci ani školská dochádzka nie je zárukou toho, že po rokoch v škole si človek vie na seba zarobiť, resp. si nájsť prácu či začať podnikať. V USA väčšina štátov nevyžaduje registrovať dieťa v škole ani v domácej škole. Ak je toto úplne legálne v USA, tak je neprípustné, aby u nás za toto hrozilo odobranie detí rodičom.  	O 	N 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní dňa 10. februára 2015.  	
Verejnosť 	návrhu zákona o rodine: 
3. Zásadná pripomienka: 

Vsunúť za paragraf 100 odsek 3 nový odsek (4) v tomto znení: 
"Prednostne si môžu maloleté dieťa osvojiť príbuzní dieťaťa alebo známi rodiny, ktorí boli s rodinou v dobrom vzťahu. Príbuzní a známi rodiny v dobrom vzťahu s rodinou majú tiež prednosť pri získaní dieťaťa do pestúnskej starostlivosti." 

Zdôvodnenie: 
Záujem dieťaťa je, aby mohlo byť prednostne osvojené tým manželským párom, ktorý pozná, resp. do rodiny, ktorú pozná. Tradične aj krstní rodičia sa uchádzali o osvojenie dieťaťa, čím sa sleduje aj rešpektovanie náboženského presvedčenia a zmýšľania tak rodičov ako i dieťaťa. To platí pre tie situácie, keď sa nevyžaduje súhlas rodičov s osvojením, keď rodič dlhodobo nejavil záujem o dieťa.  	O 	N 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní dňa 10. februára 2015.  	
Verejnosť 	návrhu na zabezpečenie výkonu oprávnenia na preverenie stavu dieťaťa v jednotlivých zákonoch 
4. Zásadná pripomienka: 
Vypustiť celý paragraf 179b v návrhu novely zákona č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok v neskoršom znení Povolenie súdu na výkon oprávnenia vo veci starostlivosti o maloletých a tiež s tým súvisiace navrhované odseky (2) k paragrafu 201 a (4) k paragrafu 221 a tiež navrhovaný odsek (4) v paragrafe 73 v zákone o policajnom zbore ako aj paragrafy 93f a 93g Postup orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately pri zabezpečení výkonu oprávnenia na preverenie stavu dieťaťa v návrhu novely zákona 305/2005 o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele 

Zdôvodnenie: 

Aj napriek tomu, že Ústavný súd možnosť násilného vstupu do obydlia za účelom preverenia stavu dieťaťa sociálkou odobril, my občania trváme na tom, že súčasný stav je dostatučujúci. Aj keď ÚS SR si zrazu myslí, že doteraz policajti neboli schopní posúdiť ohrozenie života a zdravia dieťaťa pri vstupe do obydlia bez súhlasu bývajúcich a uznáva, že sociálni pracovníci sú lepšie spôsobilí to posúdiť vzhľadom na ich špecializovaný tréning. Ak to vedia posúdiť na inom členovi rodiny, zdržiavajúcom sa v obydlí, ktorým nie je dieťa, tak by to mali byť schopní aj v prípade dieťaťa. Ak ohrozenie života nie je zrejmé, tak nie je na mieste, aby sociálni pracovnící skrz svoj špecializovaný tréning dedukovali skryté formy násilia, keďže tie môžu byť vydedukované aj tam, kde nie sú. V tom je riziko spôsobenia obrovských traum dieťaťu, keď je skrz manipuláciu, falošné obvinenie a chybné dohady vyňaté z rodiny. Toto riziko je príliš vysoké, keď sa sociálnym pracovníkom rozšíria kompetencie. Návrh tohto zákona toto nikde nezohľadňuje. Nikde nie je vylúčené, že okrem oprávnenia na preverovanie môže sociálny pracovník zároveň získať od súdu aj povolenie k odňatiu dieťaťa. Ak existuje vážne podozrenie z ohrozenia života, tak zdržiavať sa získaním povolenia od súdu je kontraproduktívne, keď policajt môže konať bez súdneho povolenia v podstate okamžite. 

Navrhovaný odsek 4 v paragrafe v zákone o policajnom zbore je ukážkou ako sa postupne rozširuje účel „preverovania“. Najprv to má byť len ohrozenie života a zdravia, v tomto návrhu odseku je už aj oprávnením preverovať aj úroveň „psychického vývinu, fyzického vývinu a sociálneho vývinu“. Nikde nie je vysvetlené a definované, čo sú štandardy pre psychický, fyzický a sociálny vývin dieťaťa ani pre zdravie. Je obava, že pre zníženú mieru vývinu, napr. aj sociálneho ako je nepodnetné prostredie, budú deti odoberané z rodinného prostredia, čo spôsobí oveľa väčšiu traumu ako oneskorený vývin. Preverovanie s násilným vstupom do obydlia by malo ostať striktne len pre dôvody ohrozenia života. Sociálni pracovníci nemajú vzdelanie psychológa a nie je v ich kompetencii rozlíšiť, či nejde o dieťa autistické, dyslaktické, s oneskorenými vývinom, úzkostné, atď, keďže diferenciálna diagnostika mnohých porúch spôsobujúcich napríklad extrémnu utiahnutosť, či agresiu dieťaťa, sebapoškodzovanie, tiky, fabulácie atď. je v kompetencii iba špecializovaných psychológov – diagnostikov a psychiatrov a trvá často niekoľko mesiacov. Narušenie režimu, či dokonca oddelenie takéhoto dieťaťa od rodičov spôsobuje nezvratné škody na vývine a zdravotnom stave dieťaťa.  	O 	ČA 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní dňa 10. februára 2015 a zároveň bol pre pripomienkujúci subjekt sporný novelizačný článok č. III. vypustený.  	
Verejnosť 	návrhu novely zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele 
5. Zásadná pripomienka: 

5.1 Vsunúť v návrhu novely zákona 305/2005 o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele na konci § 96a „(1) Ak je orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately oznámené porušovanie práv dieťaťa, je povinný utajiť totožnosť oznamovateľa, ak o to oznamovateľ požiada; to neplatí ak orgán sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately poskytuje informácie orgánu činnému v trestnom konaní, súdu a inému orgánu na účel ustanovený osobitným predpisom.74c) Orgán sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately môže utajiť totožnosť oznamovateľa, ak je to na dosiahnutie účelu preverenia oznámenia nevyhnutné.“ 

túto vetu: „Keď začalo trestné konanie proti rodičovi alebo zákonnému zástupcovi dieťaťa, orgán činný v trestnom konaní oznámi rodičovi alebo zákonnému zástupcovi dieťaťa totožnosť oznamovateľa.“ 

5.2 Vsunúť na konci § 96a „(2) Ak sú orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately opakovane oznamované skutočnosti, ktoré sa výkonom oprávnení podľa § 93b nepreukázali, orgán sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately nemusí takéto oznámenie preverovať, o čom upovedomí oznamovateľa.“ 

túto vetu: „Keď sa oznamované skutočnosti nepreukázali, po druhom oznámení a preverení, keď sa oznámené skutočností, hoci odlišné od prvého oznámenia, nepreukážu, orgán sociálnoprávej ochrany detí a sociálnej kurately môže odhaliť totožnosť oznamovateľa a zároveň uvaliť pokutu oznamovateľovi do výšky 330 Eur.“ 

Zdôvodnenie: 
5.1 Rodičia majú právo vedieť, kto ich „udal“ minimálne v trestnom konaní. Je to tiež dôležitá informácia pre prípad zneužitia oznámenia alebo falošného podozrenia. Môže nastať situácia, že sa ukáže, že ide o pomstu, kalkuláciu alebo že dotyčná osoba má dlhodobo problematické správanie a teda sa bude brať aj ohľad na kredibilitu osoby, ktorá oznamuje podozrenie. Často ide totiž o tak problematické dokazovanie podozrenia, že táto informácia môže ľahko prispieť k rozúzleniu. 

5.2 Práve vzhľadom na vážnosť a dôsledky spojené s možnosťou, že polícia môže vstúpiť násilne do obydlia, je potrebné, aby oznamovateľ mal aj disincentívu (odradenie) nevyužívať štátne orgány na šikanovanie rodín a aby naozaj išlo len o ochranu detí. Príkladov falošného oznamovania je veľmi veľa.  	O 	N 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní dňa 10. februára 2015.  	
Verejnosť 	návrhu novely zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele 
6. Zásadná pripomienka: 

V návrhu novely zákona 305/2005 o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele za navrhovanými vetami na konci odseku č. 1 v paragrafe 21 doplniť tieto vety: „Dieťa má byť vypočuté v prítomnosti blízkej osoby, ak je obvineným rodič alebo zákonný zástupca. Má ísť o osoby, ktoré mali k dieťaťu blízky vzťah dlhý čas pred obvinením. Má byť zaručená prítomnosť tých odborníkov, ktorí sa o dieťa starali dlhodobo pred obvinením – psychológ, logopéd, špecializovaný pedagóg, učiteľ, vedúci krúžkov, kňaz, pediater – títo majú prednostné právo dieťa vypočúvať, resp. byť na vypočutí prítomní.“ 

Zdôvodnenie: 
Sú známe prípady manipulácie detí pri výsluchu akreditovaným centrom sociálnej kurately na Slovensku. Malému dieťaťu sa dá vsugerovať, že sa ho rodič nesprávne dotýkal, či priznať, že ho kruto trestal. Pre takto zmanipulované priznanie dieťa môže zabudnúť na návrat k rodičovi, hoci túži byť znova s ním. Maloleté dieťa sa aj lepšie otvorí a lepšie cíti v prítomnosti známej osoby, ako keď má cudzím osobám hovoriť o svojich osobných pocitoch, názoroch a zážitkoch. Navyše, známa osoba vie dieťa aj upokojiť, nakoľko treba rátať s plačom a krikom, keď psychológ, či psychiater profesionál môže stratiť nervy a len nanútiť dieťaťu farmakoiká. 	O 	N 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní dňa 10. februára 2015.  	
Verejnosť 	návrhu novely zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele 
7. Zásadná pripomienka 

Následne upraviť paragraf 93c Obrazový záznam, obrazovo-zvukový záznam a zvukový záznam v návrhu novely zákona 305/2005 o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele takto: 

7.1 V poslednej vete odseku (2) „môže vyhotoviť … záznam len v prípade, ak počas výkonu oprávnenia zistí okolnosti nasvedčujúce tomu, že dieťa je vystavené ohrozeniu života, zdravia alebo neľudskému alebo zlému zaobchádzaniu“ 
nahradiť slová "počas výkonu oprávnenia zistí" slovom: "existujú" 

7.2 Na konci tohto odseku doplniť vetu: „Vyhotovenie záznamu má zdokumentovať celý priebeh výkonu.“ 

7.3 Ďalej v odseku (3) doplniť na začiatku: „Obrazový, obrazovo-zvukový alebo“ pred vetu „zvukový záznam z priebehu vykonávania opatrení sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately v prostredí podľa § 4 ods. 1 písm. a) alebo písm. b) vyhotoví zamestnanec orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately, aj ak ho o to požiada plnoletá fyzická osoba prítomná v obydlí.“ 

7.4 Na konci tohto odseku doplniť vetu: „Plnoletá fyzická osoba prítomná v obydlí má právo zhotoviť obrazový, obrazovo-zvukový alebo zvukový záznam z výkonu preverenia zamestnancom orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately.“ 

7.5 Za odsek (4) doplniť vetu: Uvedený záznam orgán sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately vyhotoví na DVD, prehrateľné na bežnom DVD prehrávači, a zašle poštou do siedmich dní od výkonu preverenia na adresu rodiny alebo jej právneho zástupcu a skôr vtedy, aby bolo DVD doručené pred začatím súdneho pojednávania, ktoré s preverením súvisí. 

Zdôvodnenie: 

7.1 a 7.2 Je treba predísť tomu, aby sa urobil len čiastkový manipulatívny záznam, ktorý ukáže napr. len plesnivé steny v jednej izbe, zatiaľčo deti sa zdržiavajú väčšinu času v iných izbách, hoci toto by nemalo byť ani dôvodom pre odňatie dieťaťa, aj keď rodič z nejakých dôvodov nemôže uposlúchnuť výchovné napomenutie. Alebo len časť rozhovoru dieťaťa bude zaznamenaná, resp. časť konfliktu s rodičom, ktorá neobjasní celý obraz o konflikte či rozhovore. 

7.3 až 7.5 Aj občania majú právo na obrazový a iný záznam sociálneho pracovníka, zamestnanca štátu, ktorý je financovaný z našich daní. Hlavne keď ide o zásah do ich súkromia, mali by mať možnosť vedieť, čo archivujú štátne úrady, resp. čo je posunuté úradom činným v trestnom konaní. 	O 	A 	Rozpor bol odstránený dňa 10. februára 2015 na rozporovom konaní úpravou textu.  	
Verejnosť 	v celom návrhu 
8. Zásadná pripomienka 

Všade v zákone i v návrhu vypustiť ohrozenie „zdravia“ a ponechať len ohrozenie života. 

Zdôvodnenie: 
Zdravie ohrozuje aj dochádzka dieťaťa do škôlky, kde sa ľahko nakazí, aj dlhodobé pitie granulovaného, ovocného čaju ohrozuje zdravie zubov dieťaťa aj ďalšie bežné chyby vo výžive či v starostlivosti o hygienu. Pojem zdravie je veľmi široký a aby sociálka robila prevenciu všetkým ohrozeniam zdravia, resp. ochoreniam je nereálne a úplne nevhodné. 

 	O 	N 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní dňa 10. februára 2015.  	
Verejnosť 	v celom návrhu 
9. Zásadná pripomienka 

V návrhu zákona o rodine ani o sociálnoprávnej ochrane deti a sociálnej kuratele sa negarantuje preverovanie a vypočutie dieťaťa, rodičov, právnych zástupcov a blízkych osôb v jazyku, ktorému rozumejú. Treba zákony upraviť o právo na tlmočníka. 

Zdôvodnenie: 
Aj na Slovensku sú rodiny cudzincov, prisťahovalcov, utečencov ale aj rómske, rusínske či maďarské rodiny, ktoré nerozumejú slovensky, resp. ich malé deti ešte nemusia rozumieť slovenčine. Práve v Británii nezabezpečenie tlmočníkov spôsobilo, že rodiny prisťahovalcov boli najčastejšie obeťami nespravodlivých obvinení a odnímaní detí. 	O 	N 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní dňa 10. februára 2015.  	
Verejnosť 	v celom návrhu 
10. Zásadná pripomienka 
V návrhu zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele napr. v paragrafe 93d rozpracovať po verejnej diskusii a uviesť minimálne kritéria starostlivosti o dieťa a výchovu. 

Zdôvodnenie: 
Tento štátny orgán vykonáva zásah do práva na súkromie, ktoré garantuje ústava. Pritom rodičom nie je jasné, kedy podmienky starostlivosti o dieťa a jeho výchovu spĺňajú a kedy nespĺňajú. Preto ich posúdenie je na svojvoľnom názore zamestnanca orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately. Práve pre túto výhradu tento návrh zákon nespĺňa ústavnú záruku zákonnosti – lebo občanovi nie je jasné, kedy poruší zákon. Ak občan prinesie svoje auto na STK a emisnú kontrolu, podmienky pre splnenie zákonnej povinnosti sú jasné. No v tak zásadnej veci ako je rodičovstvo štát nedefinuje žiadne konkrétne podmienky, ale sa opiera o vágne formulácie v zákone, proti čomu sa verejnosť búri. Verejnosti je tiež zrejmé, že práva vágnosť týchto formulácií otvára dvere pre zneužitie ako to aj potvrdzujú medializované prípady zo zahraničia ale aj u nás.  	O 	N 	Rozpor bol odstránený vysvetlením na rozporovom konaní dňa 10. februára 2015.  	
Verejnosť 	čl. I. ods. 1 
Centrum pre výskum etnicity a kultúry, Helsinský výbor pre ľudské práva, Nadácia otvorenej spoločnosti a Kálmán Petocz predkladajú nasledovnú pripomienku: 

Žiadame vypustiť v čl. I. ods. 1: "V čl. 3 sa za prvú vetu vkladá nová druhá veta, ktorá znie: „Spoločnosť uznáva, že pre všestranný a harmonický vývin dieťaťa je najvhodnejším stabilné prostredie rodiny tvorenej otcom a matkou dieťaťa."." 

Odôvodnenie: 
V dôvodovej správe sa nenachádza žiadna argumentácia k novej základnej zásade zákona, čo je vzhľadom na principiálnu dôležitosť tejto veci nepochopiteľné. Prvýkrát od roku 1963 sa pridáva nová základná zásada rodinného práva, a to bez akejkoľvek odbornej diskusie a zváženia dopadov. Je v rozpore aj s definíciou najlepšieho záujmu dieťaťa, ktorú zavádza tá istá novela, a ktorá hovorí že sa posudzuje okrem iného "úroveň starostlivosti o dieťa" a biologický vzťah k rodičom sa tam nespomína. Zásada je hrubým zovšeobecnením bez podpory akýmkoľvek výskumom. Takáto zásada nemá obdobu v rodinnom práve ostatných európskych krajín a nie je ani známy jej dopad na systém sociálno-právnej ochrany detí. Preto si vyžaduje ďalšiu odbornú diskusiu a posúdenie možných dopadov. ? 	O 	N 	Pripomienku nemožno akceptovať, keďže pre prekladateľa ide o hodnotovo dôležitú úpravu a to z týchto dôvodov: 
V základných zásadách sa dopĺňa veta o tom, čo tvorí najvhodnejšie prostredie pre všestranný a harmonický vývin dieťaťa. Doplnenie tejto zásady má primárne vyjadrovať presvedčenie slovenskej spoločnosti o tom, že súdy a všetky orgány, ktoré sa dotýkajú svojimi postupmi (rozhodnutiami) dieťaťa majú rešpektovať základné právo dieťaťa, podľa okolností konkrétnej situácie vyrastať od narodenia v prirodzenom rodinnom prostredí (podľa čl. 7 Dohovoru o právach dieťaťa má každé dieťa právo poznať svojich rodičov a právo na ich starostlivosť; v II. časti bod 3 Usmernenia OSN o náhradnej starostlivosti o deti z roku 2009 je ustanovené: Vzhľadom k tomu, že rodina je základnou jednotkou spoločnosti a prirodzeným prostredím pre rast, blaho a ochranu detí, je treba v prvom rade usilovať o ponechanie detí, či ich návrat do starostlivosti rodičov alebo, ak to nie je možné, blízkych príbuzných.). 
Doplnenie zásady napĺňa záväzok Programového vyhlásenia vlády SR 
- podporiť ochranu maloletých tak, aby sa v čo najširšom meradle uplatňovala zásada, podľa ktorej má každé dieťa od narodenia vyrastať v prirodzenom rodinnom prostredí 
- podrobiť odbornej analýze procesné predpisy a predpisy rodinného práva v častiach týkajúcich sa umiestňovania detí do náhradnej rodinnej starostlivosti v záujme vyhýbania sa umiestňovaniu detí do ústavnej starostlivosti ako najkrajnejšiemu riešeniu. 
Navrhované doplnenie je potrebné vykladať v kontexte už existujúcich zásad. Aktuálna koncepcia zásad v štruktúre ochrana manželstva (1), ochrana rodiny (2), ochrana rodičovstva (3) rodičovské práva a povinnosti (4) umožňuje vyjadriť v rámci zásady č. 3 význam rodičov dieťaťa pre jeho všestranný a harmonický vývin tak, aby si jednotlivé zásady nemohli vzájomne konkurovať a nebol spochybnený spoločenský význam a kvalita rôznych foriem rodiny. 
Navrhované doplnenie zásady zároveň spolu s doplnením zásady o záujme dieťaťa vracia späť do zásad zákona o rodine dieťa ako rovnocenný prvok rodinnoprávnych vzťahov. 
Na navrhovanú zásadu nadväzuje aj zmena ustanovenia v zákone o rodine o úprave podmienok ústavnej starostlivosti a ustanovenia o zdôraznení postupnosti foriem náhradnej starostlivosti (t.j. priorita starostlivosti príbuznými a osobami blízkymi dieťaťu – náhradná osobná starostlivosť, a ak takáto možnosť nie je tak pestúnska starostlivosť a až ako posledné riešenie ústavná starostlivosť). Toto zdôraznenie sa prejavuje aj v zmene ustanovení zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej kuratele. 
 	
O.SK 	§ 24 - Zákon o rodine 
odsek 2) 
Doplniť za druhú vetu: 
Súd v konaní ako prvú možnosť vždy presadzuje striedavú osobnú starostlivosť obidvoch rodičov o dieťa v rovnakom rozsahu styku dieťaťa s každým z rodičov, ak takáto starostlivosť intenzívnym spôsobom negatívne nepôsobí proti najlepšiemu záujmu dieťaťa. Súd zverí dieťa do osobnej starostlivosti jedného z rodičov iba v tom prípade, ak bude preukázané, že zverenie dieťaťa do osobnej starostlivosti jedného z rodičov je najlepším riešením v najlepšom záujme dieťaťa. 

Zdôvodnenie: 

Nález Ústavného súdu ČR III.ÚS 1206/09 
Tým, že sa všeobecné súdy dostatočných spôsobom nezamerali na dokazovanie, respektíve pripustili vplyv jednoduchého tvrdenia matky na rozhodnutie vo veci samej, bez toho, aby jeho dôvody ako také boli podrobené testu spôsobilosti zasiahnuť do záujmu dieťaťa, nemohli súdy ani zistiť, ktorý z rodičov otvára v záujme dieťaťa väčší výchovný priestor druhému rodičovi (za predpokladu, že obaja majú o výchovu záujem a sú k nej spôsobilí). Záujmom dieťaťa nepochybne je, aby bolo predovšetkým v starostlivosti obidvoch rodičov, a ak to nie je možné, potom toho z rodičov, ktorý k tomu má lepšie predpoklady, okrem iného uznáva rolu a dôležitosť druhého rodiča v živote dieťaťa a je presvedčený, že aj ten druhý je dobrým rodičom. V danom prípade všeobecné súdy nevenovali tvrdeniam matky dostatočnú pozornosť a nezistili dôvody, prečo matka maloletých nie je ochotná s otcom dieťaťa spolupracovať na spoločnej striedavej výchove, hoci on túto ochotu deklaroval pred súdom nalézacím aj odvolacím. 
Ak súdy opreli svoje rozhodnutia o tvrdenie resp. nesúhlas matky a tento nesúhlas bol v skutočnosti jedinou prekážkou pre výrok o striedavej starostlivosti maloletých (ako znalcom deklarovanej optimálnej variante, úplne vyhovujúcej záujmu dieťaťa), potom ho musia aj bez návrhu podrobiť skúmaniu a urobiť predmetom dokazovania. Nesúhlas matky so striedavou starostlivosťou môže byť relevantný iba vtedy, ak je vybudovaný na dôvodoch, ktoré sú spôsobilé intenzívnym spôsobom negatívne zasahovať do záujmu dieťaťa. Súd nemusí také dokazovanie vykonávať, ak je nesúhlas rodičov založený len na zjavne iracionálnom alebo nepreskúmateľnom dôvode. Ak pôjde o tento iracionálny či nepreskúmateľný dôvod, alebo bude v konaní preukázané, že ide o nesúhlas spočívajúci na dôvode preukázateľne nemajúcom negatívny vplyv na záujem dieťaťa, nemôžu súdy na tomto nesúhlase vystavať rozhodnutie, ktorým návrhu na zverenie dieťaťa do striedavej (spoločnej) starostlivosť nevyhovie . Opačný postup je totiž v rozpore so základným právom druhého rodiča na spravodlivý proces podľa článku 36 Listiny základných práv a slobôd a súčasne zásahom nielen do jeho základného práva vychovávať a starať sa o svoje dieťa podľa článku 32 odsek 4 Listiny základných práv a slobôd, ale aj do základného práva dieťaťa na rodičovskú výchovu a starostlivosť podľa toho istého článku Listiny základných práv a slobôd. 

Nález Ústavního soudu sp.zn. I. ÚS 2482/13 
Při rozhodování o svěření dítěte do střídavé výchovy rodičů, je třeba vycházet z premisy, že zájmem dítěte je, aby bylo především v péči obou rodičů, pokud každý z nich poskytuje dítěti láskyplnou péči a každý svým dílem přispívá k osobnostnímu vývoji dítěte. ... pokud jsou oba rodiče způsobilí dítě vychovávat, pokud oba mají o jeho výchovu zájem a pokud oba dbali o jeho výchovu po stránce citové, rozumové a mravní, svěření dítěte do střídavé péče by mělo být pravidlem, zatímco jiné řešení je výjimkou, který vyžaduje prokázání, proč je v zájmu dítěte jiné řešení. Tato právní úprava zjevně odráží posun ve vnímání role otce a matky při výchově dětí, zvýšené zapojení otců do péče o dítě i v jeho nejmladším věku, vzrůstající počet mužů odcházejících s dětmi na rodičovskou dovolenou a snahu umožnit „dvoukariérní“ manželství. Řečeno jinak, výchova dítěte již nutně není výhradně ani převážně v rukou matky, čemuž musí odpovídat i řešení situace, kdy se manželství rozpadne a je nezbytné zajistit následnou výchovu nezletilých dětí.  	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
O.SK 	§ 25 - Zákon o rodine 
celý odsek 4 preformulovať: 

(4) Ak rodič vedome a bezdôvodne neumožní druhému rodičovi realizovať osobnú starostlivosť o maloleté dieťa upravenú súdom, tak súd na návrh zmení rozhodnutie o starostlivosti a zverí maloleté dieťa do osobnej starostlivosti druhého rodiča, ak takéto rozhodnutie nie je proti konkrétnemu záujmu dieťaťa. 

Zdôvodnenie: 

Deti sú rodičmi používané na vybavovanie si účtov s druhým rodičom. Matky veľmi rady používajú bránenie v styku ako efektívnu zbraň na ubližovanie otcom. Súdy a kolízne opatrovníčky sú ľahostajní k takémuto konaniu vždy vtedy, ak je matka rodičom ktorý bráni v styku otca s dieťaťom - citové puto medzi otcom a dieťaťom degraduje, pretože štátne orgány sú ľahostajné a otcovia opúšťajú deti, pretože na Slovensku je nulová vymožiteľnosť práva. Ak je situácia opačná a otec bráni v styku matky s dieťaťom, tak v takej situácii sú súdy a kolízne opatrovníčky akční a veľmi rady a ochotne trestajú otcov za takéto konanie rodiča proti záujmom dieťaťa. 
Slovenská republika musí byť pohlavne neutrálna a nekompromisná - rodič ktorý vedome a bezdôvodne bráni v styku dieťaťa s druhý rodičom nesmie mať dieťa v osobnej starostlivosti bez ohľadu na pohlavie rodiča. Slovenská republika musí presadzovať nulovú toleranciu v situáciách, že rodič použije dieťa ako nástroj na ublíženie druhému rodičovi. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
O.SK 	§ 43 - Zákon o rodine 
V odseku 1 na konci prvej vety pridať odvolávku na poznámku pod čiarou 9a) 

9a) článok 12, článok 3 ods. 1 Dohovoru o právach dieťaťa, Všeobecné komentáre č. 10, 12, 13, 14 k Dohovoru o právach dieťaťa 

pôvodnú poznámku pod čiarou 9a) v § 45 ods. 2 prečíslovať na 9b) 

Zdôvodnenie: 

Slovenské súdy a kolízne opatrovníčky opakovane a vedome ignorujú právo detí byť v konaní počuté. Zaradením poznámky pod čiarou ako je tu uvedené, dá zákonodarca zrozumiteľne celej odbornej právnej verejnosti na vedomie, že tieto medzinárodné dohovory už nesmú byť na území SR porušované. Tragickou realitou je to, že advokáti ani len netušia, že nejaké Všeobecné komentáre existujú a rovnako tak majú takúto hlbokú nevedomosť aj kolízne opatrovníčky. Práva detí je nutné posilňovať a presadzovať aj tak, že zákonodarca núti odbornú a aj laickú verejnosť do toho, že medzinárodné dohovory, ktorými je SR viazaná, bude zákonodarca exaktne vymenovávať v národnej legislatíve napríklad vo forme poznámky pod čiarou. 

Dôvodovú správu nikto nečíta a preto odvolávky na Dohovor o právach dieťaťa a na Všeobecné komentáre musia byť uvedené priamo v zákone. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
O.SK 	§ 62 - Zákon o rodine 
Na konci odseku 6 pridať text 

Súd pri určení výživného, ak rodič prejaví záujem o rozšírenie styku namiesto platenia výživného, sa musí vždy vysporiadať najprv s tým, či je v najlepšom záujme dieťaťa rozšírenie rozsahu styku rodiča s dieťaťom namiesto povinnosti platiť výživne k rukám druhého rodiča a či by toto rozšírenie styku dieťaťa s rodičom, bolo v najlepšom záujme dieťaťa či by pre dieťa bolo takto lepšie zabezpečené jeho právo podľa § 24 ods. 4, § 62 ods. 1. 

Zdôvodnenie: 

Vždy vtedy, ak má rodič záujem starať sa osobne o dieťa a nie sú súdu známe dôvody, ktoré by intenzívnym spôsobom negatívne pôsobili proti najlepšiemu záujmu dieťaťa, tak vždy vtedy treba dieťaťu umožniť pravidelný, rovnocenný a rovnoprávny styk s obidvomi rodičmi. A až potom, čo súd vyčerpá všetky možnosti na rozširovanie styku dieťaťa s rodičom, t.j. súd nastaví rozsah styku dieťaťa s rodičmi v pomere 1/1, alebo súd dospeje k objektívnej skutočnosti, že rozširovanie styku dieťaťa s konkrétnym rodičom je proti najlepšiemu záujmu dieťaťa, tak až potom je priestor na posudzovanie majetkových pomerov rodičov. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
O.SK 	§ 21 - Zákon o sociálnoprávenj ochrane detí 
Navrhujeme zmeniť text navrhovaného doplnenia § 21 

Pôvodné znenie 
V § 21 sa prvá veta označuje ako odsek 1 a druhá veta sa označuje ako odsek 2 a na konci odseku 1 sa pripájajú tieto vety: „Dieťa má právo odmietnuť vyjadriť svoj názor. Na zisťovanie názoru dieťaťa podľa osobitného predpisu,18) nie je potrebný súhlas rodiča alebo osoby, ktorá sa osobne stará o dieťa, a názor môže byť zisťovaný aj bez prítomnosti týchto osôb. O tom, že bude zisťovaný názor dieťaťa musia byť rodič alebo iná osoba, ktorá sa osobne stará o dieťa, informovaní.“. 

Navrhované znenie 
V § 21 sa prvá veta označuje ako odsek 1 a druhá veta sa označuje ako odsek 2 a na konci odseku 1 sa pripájajú tieto vety: „Dieťa má právo odmietnuť vyjadriť svoj názor. Na zistenie slobodného názoru dieťaťa treba súhlas rodiča, alebo osoby, ktorá sa osobne stará o dieťa, a názor môže byť zisťovaný aj bez prítomnosti týchto osôb.“. 

Zdôvodnenie 

Kolízny opatrovník nesmie mať absolútnu moc nad dieťaťom. Kolízny opatrovník doteraz ani len netušil, že dieťa má nejaké práva a zrazu dáme týmto ľuďom nekontrolovanú moc nad dieťaťom. Zákon o sociálnoprávnej ochrane detí počíta aj s tým, že kolízny opatrovník diskriminuje dieťa alebo inú osobu (§ 5). Preto nesmú mať tieto osoby nekontrolovanú moc nad dieťaťom. Ak chce kolízny opatrovník zistiť slobodný názor dieťaťa, tak na to má už v súčasnosti niekoľko legálnych nástrojov. 
1. Rozhodovať sa nezávisle od toho, ktorý z rodičov je akého pohlavia (to nastane v ďalekej budúcnosti až nastane komplexná výmena zamestnankýň UPSVaR-ov vymretím, alebo odchodmi na zaslúžené dôchodky, pretože súčasné zamestnankyne UPSVaR-ov sú zvyknuté sa beztrestne rozhodovať iba podľa tohto ktorý z rodičov je akého pohlavia) 
2. Presadzovaním v každej fáze konania pravidelný, rovnoprávny a rovnocenný styk dieťaťa s obidvomi rodičmi v pomere 1/1, ak takýto styk nepôsobí intenzívne proti záujmom dieťaťa (to nastane až po kompletne obmene pracovníčok UPSVaR-ov,mako sme uviedli vyššie) 
3. Podaním návrhu na súd podľa § 35 nezhoda rodičov, kde môže kolízna opatrovníčka požiadať súd o súhlas s vypočutím dieťaťa napriek nesúhlasu rodiča, alebo rodičov. 

Nie je dôvod na nadštandardné rozširovanie právomocí kolíznej opatrovníčky nad rozsah právomocí, ktoré má už teraz. Rozširovanie právomocí u štátnych zamestnancov, ktorí zneužívajú svoje právomoci, vedie k ešte väčšej nespravodlivosti, než je v súčasnosti pri výkone kolízneho opatrovníctva. Kolízne opatrovníctvo je prefeminizované a z toho pramení nadržiavanie kolíznych opatrovníčok matkám. Tragickým dôsledkom takéhoto rozhodovania je to, že deti a ich otcovia sa navzájom odcudzujú, otcovia svoje deti na základe vzájomného odcudzenia sa vydedia a v podstate kolízne opatrovníčky síce pomôžu matkám, ale totálne pritom ublížia deťom, ktoré si po celý život v sebe budú niesť spáchanú nespravodlivosť, ktorú na nich spáchali kolízne opatrovníčky. 
1. Treba odstrániť prefeminizovanosť UPSVaR-ov 
2. Treba kompletne vymeniť všetky pracovníčky UPSVaR-ov (školy v SR ročne chrlia obrovské množstvá vysokoškolsky vzdelaných sociálnych pracovníkov) 
3. Treba legislatívnymi zmenami prinútiť kolízne opatrovníčky, aby sa nerozhodovali podľa toho, ktorý z rodičov je akého pohlavia 
4. V žiadnom prípade nesmie byť kolíznym opatrovníčkam rozšírená právomoc vo veci zisťovania názoru dieťaťa 
5. Ak chce kolízna opatrovníčka zistiť slobodný názor dieťaťa, tak kedykoľvek sa môže obrátiť na súd podľa § 35 ZoR 

 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
O.SK 	§ 35 - Zákon o rodine 
Aktuálne znenie § 35 spolu s navrhovaným doplnením touto novelou navrhujeme označiť ako odsek (1) 

Za odsek (1) pridať odsek (2) a odsek (3): 

(2) Rodič, ktorý podľa odseku 1 chce odsťahovať maloleté dieťa z okresu, v ktorom má maloleté dieťa bydlisko, nesmie takto maloleté dieťa odsťahovať skôr, než o tom právoplatne rozhodne súd. Rodičia môžu rozhodnutie súdu nahradiť dohodou rodičov podľa § 24 ods. 3. 

(3) Ak rodič poruší odsek (2), tak je to zmena pomerov na strane tohto rodiča a súd zmení rozhodnutie zverení dieťaťa do starostlivosti tohto rodiča, ak bolo maloleté dieťa zverené do osobnej starostlivosti, alebo do striedavej osobnej starostlivosti. 

Zdôvodnenie: 

Navrhovaná novela ZoR tak, ako je uvedená v návrhu MS je vykročenie správnym smerom. Novela je však nedokonalá v tom, že nemyslí na situácie, kedy jeden z rodičov dieťa vytrhne z jeho prirodzeného prostredia (z miesta trvalého bydliska dieťaťa), druhý rodič nevie, ako sa má brániť, ako má ochrániť dieťa, než sa druhý rodič zorientuje v situácii, než neúspešne vykoná opakované pokusy o dohovorenie prvému rodičovi, než opakovane vykoná pokusy o dohodu rodičov, tak uteká čas. Než druhý rodič osloví UPSVaR, občianske združenia, právnika, tak plynie ďalší čas. Než druhý podá návrh na súd podľa § 35 ZoR, než súd začne vo veci konať, než súd vo veci rozhodne (prvý rodič opakovane nepríde na pojednávania z dôvodu údajného ochorenia PN presne v termínoch pojednávaní), tak už súd nemá o čom rozhodovať, pretože dieťa si už zvyklo na nové prostredie a tým pokus prvého rodiča o oddelenie dieťaťa a druhého rodiča bol úspešný. 

Toto je opis krutej reality, ako vie matky uniesť dieťa z cudziny na Slovensko - než súd právoplatne rozhodne, cez obštrukcie matky, cez odvolania, dovolania, cez falošné ochorenia dieťaťa, vo finále už nie je o čom rozhodovať a únos dieťaťa bol úspešný, pretože plynutím času matka dosiahla svoj cieľ - odcudzenie dieťaťa od otca, kedy už dieťa už nechce byť s otcom preto, že s otcom už tak dlho nebolo, že otec sa pre dieťa stal cudzím človekom. 

Táto zaužívaná prax v medzinárodných únosoch detí jedným z rodičov sa nesmie na Slovenskom území používať v žiadne "národnej" forme, ako nástroj na vybavovanie si účtov medzi rodičmi. Ak chce rodič dieťa vytrhnúť z jeho prirodzeného prostredia, tak tento rodič musí požiadať súd o súhlas s vytrhnutím dieťaťa z jeho prirodzeného prostredia presťahovaním dieťaťa do iného okresu. Ak rodič dieťa vysťahoval do ného okresu bez právoplatného rozhodnutia súd, alebo bez právoplatnej dohody rodičov, tak je to zmena podmienok na strane tohto rodiča a súd musí automaticky zmeniť rozhodnutia o zverení (ak dieťa je zverené do starostlivosti tohto rodiča). 
Touto úpravou chceme dosiahnuť to, aby bola na území Slovenska nulová tolerancia k používaniu dieťaťa na vybavovanie si účtov medzi rodičmi (napríklad odsťahovaním dieťaťa z miesta jeho bydliska bez súhlasu druhého rodiča). 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
O.SK 	Zákon rodine, Občiansky súdyn poriadok 
Obvyklý pobytom dieťaťa na účely konania o jeho navrátení je miesto, kde dieťa žilo na základe zhodnej vôle rodičov bezprostredne pred neoprávneným premiestnením alebo zadržaním dieťaťa 
(uznesenie Najvyššieho súdu Slovenskej republiky z 30.apríla 2013 sp.zn. 6 Cdo 1/2013) 
Úplné rozhodnutie NS SR najdete na http://www.nsud.sk, Zbierka stanovísk Najvyššieho súdu a rozhodnutí súdov SR 9/2014 
Súvisiace právne predpisy: 
- §176 Občianskeho súdneho poriadku 
- Haagsky dohovor o občiansko-právných aspektoch mezinárodných únosov detí z 25.októbra 1980 
- Nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávání a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností 

Zdôvodnenie 

Navrhujeme zapracovať definíciu obvyklého pobytu dieťaťa do Zákona o rodine a do Občianskeho súdneho poriadku. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
NROZP 	čl. I bod 3 
Do čl. 5 navrhujeme na koniec doplniť písm. i) s nasledujúcim textom: 
„i) zdravotný stav a zdravotné postihnutie dieťaťa“. 

Odôvodnenie: 
Aj keď výpočet hľadísk pri určovaní a posudzovaní záujmu maloletého dieťaťa vymenovaný v novom článku 5 je len príkladný, považujeme za vhodné uvedené hľadiská doplniť aj o zdravotný stav a zdravotné postihnutie, ktoré by zdôraznilo dôležitosť tohto hľadiska. Zaradenie by korešpondovalo aj s osobitnou časťou dôvodovej správy, kde sa k novému článku 5 o.i. uvádza: „Výbor vo všeobecnom komentári prizvukuje, že pri posudzovaní najlepšieho záujmu sa má prihliadať najmä na okolnosti, ktoré súvisia s individuálnymi charakteristikami dotknutého dieťaťa. Ide o charakteristiky ako ... telesné, zmyslové alebo intelektuálne postihnutie...“ 

 	O 	A 	 	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	Čl. I, bod 3, Čl-5  
Čl. I, bod 3, Čl-5 : Navrhujeme termín „ záujem maloletého dieťaťa“ nahradiť / v celom Zákone o rodine / súladne s Dohovorom o právach dieťaťa, termínom.“ najlepšie záujmy dieťaťa“. 

 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	Čl. I, bod 3, Čl-5 , bod d / 
Čl. I, bod 3, Čl-5 , bod d / Nariaďovanie znaleckého dokazovania vo veci Úpravy práv a povinností rodičov k maloletým deťom podľa §127 ods.3 O.s.p., je z zmysle medzinárodného Dohovoru o biomedicíne, ku ktorému pristúpila SR v r.2009, zasahovaním do dôstojnosti, duševnej a citovej integrity dieťaťa aj rodiča a dôkazom o odbornej nespôsobilosti sudcu, ktorý má právne vzdelanie a neakceptuje ustanovenia čl.32 ods.4 Listiny ľudských práv a slobody a dožaduje sa vyjadrenia od znalcov, ktorí nie sú vzdelávaní z práva EU a OSN a u ktorých MS SR nepožaduje preuk8zanie požadovanej praxe pre odvetvia, hoci svojim podpisom Sľubu znalca sú povinní konať súladne s Ústavou SR 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	Čl. I, bod 3, Čl -5 bod f/ 
Nvrhujeme doplniť „ slobodného názoru dieťaťa“ v súlade s Všeobecným komentárom č.12 k čl.12 OSN Dohovoru o právach dieťaťa 	O 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	§ 18 Z8kona o rodine 
Nvrhujeme zmenu § 18 v zmysle čl.32 ods.4 Listiny ľudských práv.Odôvodnenie"§ 18 Zákona o rodine nie je súladný s Ústavou SR, Listinou ľudských práv a slobôd, Dohovorom o právach dieťaťa ani Protokolom č.7 čl 5 EU Dohovoru o ochrane ľudských práv a slobôd / platný pre SR od 1.1.1993 /, ani nie je súladný s Všeobecným komentárom č.12 k čl.12 Dohovoru o právach dieťaťa. 
§ 18 Zákona o rodine zaručuje rovnaké práva len manželom, opomína rodičov, ktorí nežijú v manželstve, čo je v rozpore s protokolom č.7 čl.5 EU Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, ktorý zaručuje rovnaké občianske práva manželom aj rodičom pred, počas aj po skončení manželstva / spolužitia/ t.j. pri rozvode resp.rozluke / v súlade s čl.32 ods.4 Listiny ľudských práv a slobôd / a rovnaké práva k maloletým deťom. 
 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	§ 24 Zákona o rodine 
Navrhujeme zosúladenie s čl.32 ods.4 Listiny ľudských práv.Odôvodnenie: 
§ 24 ods. 4 – prvá veta: časť:“ a ku schopnosti rodiča dohodnúť sa na výchove a starostlivosti o dieťa s druhým rodičom“, navrhujeme vypustiť, pretože je v rozpore s čl.32 ods.4 Listiny ľudských práv a slobôd, v rozpore s protokolom č.7 čl.5 EU Dohovoru o ochrane ľudských práv a slobôd a v rozpore s Dohovorom o právach dieťaťa. Svojvôľa jedného rodiča – nedohodnúť sa – nemôže byť dôvodom pre porušovanie práv dieťaťa a porušovanie práv druhého rodiča. Podmienka dohody rodičov s odkazom a odôvodnením podľa čl.32 ods.4 Listiny ľudských práv a slobôd, bola už v r. 2010 vylúčená nálezom predsedu Ústvaného súdu ČR. 

Nález Ústavného súdu ČR III.ÚS 1206/09 
text nálezu 

Tým, že sa všeobecné súdy dostatočných spôsobom nezamerali na dokazovanie, respektíve pripustili vplyv jednoduchého tvrdenia matky na rozhodnutie vo veci samej, bez toho, aby jeho dôvody ako také boli podrobené testu spôsobilosti zasiahnuť do záujmu dieťaťa, nemohli súdy ani zistiť, ktorý z rodičov otvára v záujme dieťaťa väčší výchovný priestor druhému rodičovi (za predpokladu, že obaja majú o výchovu záujem a sú k nej spôsobilí). Záujmom dieťaťa nepochybne je, aby bolo predovšetkým v starostlivosti obidvoch rodičov, a ak to nie je možné, potom toho z rodičov, ktorý k tomu má lepšie predpoklady, okrem iného uznáva rolu a dôležitosť druhého rodiča v živote dieťaťa a je presvedčený, že aj ten druhý je dobrým rodičom. V danom prípade všeobecné súdy nevenovali tvrdeniam matky dostatočnú pozornosť a nezistili dôvody, prečo matka maloletých nie je ochotná s otcom dieťaťa spolupracovať na spoločnej striedavej výchove, hoci on túto ochotu deklaroval pred súdom nalézacím aj odvolacím. 
Ak súdy opreli svoje rozhodnutia o tvrdenie resp. nesúhlas matky a tento nesúhlas bol v skutočnosti jedinou prekážkou pre výrok o striedavej starostlivosti maloletých (ako znalcom deklarovanej optimálnej variante, úplne vyhovujúcej záujmu dieťaťa), potom ho musia aj bez návrhu podrobiť skúmaniu a urobiť predmetom dokazovania. Nesúhlas matky so striedavou starostlivosťou môže byť relevantný iba vtedy, ak je vybudovaný na dôvodoch, ktoré sú spôsobilé intenzívnym spôsobom negatívne zasahovať do záujmu dieťaťa. Súd nemusí také dokazovanie vykonávať, ak je nesúhlas rodičov založený len na zjavne iracionálnom alebo nepreskúmateľnom dôvode. Ak pôjde o tento iracionálny či nepreskúmateľný dôvod, alebo bude v konaní preukázané, že ide o nesúhlas spočívajúci na dôvode preukázateľne nemajúcom negatívny vplyv na záujem dieťaťa, nemôžu súdy na tomto nesúhlase vystavať rozhodnutie, ktorým návrhu na zverenie dieťaťa do striedavej (spoločnej) starostlivosť nevyhovie . Opačný postup je totiž v rozpore so základným právom druhého rodiča na spravodlivý proces podľa článku 36 Listiny základných práv a slobôd a súčasne zásahom nielen do jeho základného práva vychovávať a starať sa o svoje dieťa podľa článku 32 odsek 4 Listiny základných práv a slobôd, ale aj do základného práva dieťaťa na rodičovskú výchovu a starostlivosť podľa toho istého článku Listiny základných práv a slobôd. 
 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	Ďl.I , bod 5. 
5. V § 25 ods. 4 sa slová „aj bez návrhu“ nahrádzajú slovami „na návrh“. 

Odôvodnenie: Navrhovaná zmena je v rozpore s čl. 32 ods.4 Listiny ľudských práv a základných slobôd.Ak má súd od rodičia dôkazy, že brániaci rodič mu neumožňuje rovnocennú a rovnoprávnu starostlivosť o dieťa, umožňuje táto zmena postup súdu t.j. absolútnu nečinnosť a podporovanie protiprávneho stavu.Uvedení zmena je v rozpore s čl.7, čl.8 a čl.9 Zákona o sociálnoprávnej ochrane maloletých a sociálnej kuratele a v rozpore s Dohovorom o právach dieťaťa 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	Čl.I, bod.9 
Čl.I, bod.9. 9. V § 36 ods. 1 sa za druhú vetu vkladá nová tretia veta, ktorá znie: „Ak je to potrebné v záujme maloletého dieťaťa a ak to vyžadujú pomery v rodine, súd môže upraviť styk dieťaťa aj s blízkymi osobami.6)“. 

Navrhujeme zosúladiť pojmy s Dohovorom o právach dieťaťa, t.j. „výraz“ v záujme maloletého nahradiť: “ podľa najlepších záujmov maloletého“ a výraz „styk“ nahradiť /súladne s čl.32 ods. 4 Listiny ľudských práv a základnýcjh slobôd/ pojmom: „rovnocenná a rovnoprávna starostlivosť oboch rodičov“ 
 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	Čl.I, bod 17 
17. V § 43 ods. 1 sa vypúšťa prvá veta. Vypustenie prvej vety je v rozpore s čl.12 Dohovoru o právach dieťaťa.Uvedenú vetu je potrebné zosúladiť s originálnou verziou Všeobecného komentáru č.12 k Dohovoru o právach dieťaťa OSN, pretože neredigované znenie zverejnené na stránke MPSVaR účelovo nie je súladné s originálnym dokumentom v anglickom jazyku!!! Termín“ štáty MUSIA zabezpečiť zistenie SLOBODNĚHO názoru dieťaťa v každom súdnom, správnom a administratívnom konaní, ktoré sa ho týka“, zamenilo MPSVaR za termín: “ štáty umožnia“, čím zbavuje súdy a UPSVaR POVINNOSTI zistiť SLOBODNÝ názor dieťaťa, t.j. v stave slobody, v mieste domova / miesto kde žila rodina a nie miesto, kde brániaci rodič svojvoľne zadržiava dieťa za pomoci nečinnosti súdu a UPSVaR/ , pri stave rovnocennej a rovnoprávnej starostlivosti, t.j. dieťa musí mať možnosť nadobudnúť slobodný názor a nie názor v sociálnom prostredí, kde je na základe nezákonného rozhodnutia súdu nútené žiť len s matkou a jej rodinou. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	Čl.I, bod 18 
18. V § 45 ods. 1 sa na konci pripája táto veta: „Osobe, ktorá nezabezpečuje osobnú starostlivosť o jej maloleté dieťa z dôvodu, že jej bolo zo starostlivosti odňaté rozhodnutím súdu, nemožno v čase trvania odňatia dieťaťa zveriť maloleté dieťa do náhradnej osobnej starostlivosti na čas trvania odňatia dieťaťa“. Rozsudkom súdu SR, ktorým nie je dieťa zverené do rovnocennej a rovnoprávnej starostlivosti, dochádza k porušovaniu čl.32 ods.4 Listiny ľudských práv a slobôd, kedy súd pri zverení dieťaťa do starostlivosti len jedného rodiča, rozhodne o nezákonnom odňatí dieťaťa druhému rodičovi.V prípade úmrtia rodiča, ktorému bolo dieťa súdom zverené do osobnej starostlivosti, potom nie je možné zveriť dieťa druhému rodičovi. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	bod 37 
37. § 86 znie: 

„§ 86 

(2) Ak manžel stratil spôsobilosť na právne úkony pred uplynutím lehoty na zapretie otcovstva, môže otcovstvo zaprieť jeho opatrovník do troch rokov odo dňa, keď sa dozvedel o skutočnostiach dôvodne spochybňujúcich otcovstvo.“. 

Toto ustanovenie je v rozpore s nálezom Ústavného súdu vo veci nezákonného zbavovania spôsobilosti na právne úkony a v rozpore s pripravovanou novelou zákona, podľa vyjadrenia MS SR, ktorou nebude možné od r.2016 súdom rozhodovať o zbavení spôsobilosti na právne úkony. 
Postupom sudu, kedy podmieňuje rozhodnutie o výkone rodičovských práv k maloletým deťom tak dochádza k porušovaniu nasledovných ľudských práv. 
http://www.zpmpvsr.sk/dokumenty/I_US_313_2012_Podrobny-vypis.pdf 
v zmysle nálezu Ústavného súdu SR 
http://www.zpmpvsr.sk/dokumenty/I_US_313_2012.pdf 

 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	bod 39 
39. V § 102 ods. 1 znie: 

d) dajú súhlas na osvojenie vopred bez vzťahu k určitým osvojiteľom.“. 

Toto ustanovenie je v rozpore s čl.12 Dohovoru o právach dieťaťa – Právo dieťaťa byť počuté v každom súdnom, správnom a administratívnom konaní, ktoré sa ho týka, pretože tým ide o zasahovanie do osobnej slobody dieťaťa – Obmedzovanie slobody a Obmedzovanie slobody pobytu. 
 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	čl.IV bod 14 
Uvedená zmena je v rozpore s právnym výkladom k čl.12 Dohovoru o právach dieťaťa, t.j. Všeobecný komentár č.12 k čl.12 Dohovoru o právach dieťaťa OSN, ktorý jasne deklaruje, že pri zisťovaní slobodného názoru dieťaťa, je súd povinný zabezpečiť dieťaťu právneho zástupcu.Dieťa musí byť náležite a odborne poučené, aký úkon ma podstúpiť a je na dieťati, akú formu zisťovania slobodného názoru dieťaťa si určí.Až keď dieťa prejaví svoj slobodný názor, že chce vypovedať na súde, môže súd vydať uznesenie o tom, že názor dieťaťa bude zisťovať na súde.V zmysle ustanovení všeobecného komentáru č.12 k čl.12 Dohovoru o právach dieťaťa, nie je súd prirodzeným prostredím pre dieťa.Súd musí pre zistenie Slobodného názoru dieťaťa najprv zaezpečiť stav, kedy maloleté dieťa sa nachádza v priestore slobody, t.j. domova, pri rovnocennej a rovnoprávnej starostlivosti oboch rodičov a v čase, kedy dieťa nebolo manipulované brániacim rodičom.Ustanovenia Všeobecného komentáru č.12 k čl.12 jasne definujú, že ani kolízny opatrovník ustanovený súdom, nemá právo svojvoľne a bez vedomia a súhlasu rodičov zisťovať názor dieťaťa v neprirodzenom prostredí, bez odborného poučenia a bez prejavenia slobodného názoru dieťaťa, či súhlasí, aby jeho názor bol zisťovaní sociálnym pracovníkom, ktorý nemá požadované odborné ani psychologické ani právne vzdelanie pre tento úkon/ správa KVOP z r.2013 na stránke KVOP/ 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	§ 24 Zákona o rodine 
Navrhujeme v § 24 ods.2 , prvá veta v nasledovnom texte : 

a/ nahradiť slovo “môže“ za slovo „musí“ 
b/ nahradiť výraz „v záujme dieťaťa“ za výraz „ak je to v súlade s najlepšími záujmami dieťaťa“ 
b/ zrušiť druhú vetu prvého odstavca a jej prvú časť vložiť do prvej vety, ako druhú vetu: 

„.....rodičia záujem, a ak so striedavou osobnou starostlivosťou súhlasí aspoň jeden z rodičov dieťaťa, tak.....“ 
c/ zrušiť poslednú časť prvej vety osdtavca 
:...“ , ak budú takto lepšie zaistené potreby dieťaťa....“ 
Zaistenie najlepších záujmov dieťaťa a potrieb dieťaťa je dané zákonom v čl.32 ods.4 Listiny ľudských práv a slobôd. 

súčasné znenie: 

2) Ak sú obidvaja rodičia spôsobilí dieťa vychovávať a ak majú o osobnú starostlivosť o dieťa obidvaja rodičia záujem, tak súd môže zveriť dieťa do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov, ak je to v záujme dieťaťa a ak budú takto lepšie zaistené potreby dieťaťa. Ak so striedavou osobnou starostlivosťou súhlasí aspoň jeden z rodičov dieťaťa, tak súd musí skúmať, či bude striedavá osobná starostlivosť v záujme dieťaťa. 

nahradiť textom súladným s Ústavou SR, Listinou ľudských práv a základných slobôd, Protokolom č.7 čl.5 EU Dohovoru o ochrane ľudských práv a slobôd a Dohovorom o právach dieťaťa a nálezmi Ústavného súdu SR nasledovne: 

navrhované znenie: 

2) Ak sú obidvaja rodičia spôsobilí dieťa vychovávať a ak majú o osobnú starostlivosť o dieťa obidvaja rodičia záujem, a ak so striedavou osobnou starostlivosťou súhlasí aspoň jeden z rodičov dieťaťa, tak súd musí skúmať vhodnosť striedavej starostlivosti nariadením povinnej mediácie u mediátora a v prípade, ak mediátor odporučí striedavú osobnú staroslivosť, súd musí zveriť dieťa do striedavej osobnej starostlivosti obidvoch rodičov podľa najlepších záujmov dieťaťa. 

Nález Ústavného súdu ČR I.ÚS 618/05 
text nálezu 
 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	§ 35 Zákona o rodine 
V súdnej praxi dochádza k svojvoľnému výkladu, čo je a čo nie je "podstatná vec". 

Navrhujeme doplniť, súladne s čl.32 ods.4 Listiny ľudských práv a základných slobôd : „Rozhodnutie o lekárskej starostlivosti, vysťahovaní dieťaťa do cudziny a o príprave na budúce povolanie, t.j. zápis maloletého dieťaťa na predprimárnu výchovu do materskej školy a povinnú školskú dochádzku do základnej školy – je vec podstatná”. 

Odôvodnenie: Podľa nálezu Okresnej prokuratúry Trnava, je konanie školy, ktorá vydá rozhodnutie o prijatí dieťaťa bez súhlasu druhého rodiča – porušením zákona. Škola sa tak stáva priestorom neslobody a porušovaním práv dieťaťa a rodičovských práv rodiča, bránením v starostlivosti rodiča aj vo veci školskej dochádzky a lekárskej starostlivosti. 

MS SR v dôvodovej správe k prijatej Novele ZoR v r.2010 v §24 o Striedavej osobnej starostlivosti namieta proti poslaneckému návrhu, že ak niektorému z rodičov by nebolo umožnené zabezpečovať výkon starostlivosti aj v povinnej školskej dochádzke, došlo by tým k porušeniu práv rodiča. 

Súčasný školský zákon neumožňuje automatickú možnosť výkonu povinnej školskej dochádzky resp.predprimárnej výchovy v dvoch školách, tak ako to je v Školskom zákone ČR od 1.1.2012 súladne s čl.32 ods.4 Listiny ľudských práv a slobôd.Ministerstvo školstva vydalo nezákonne Usmernenie pre riaditeľov škôl a materských škôl, v ktorom podmieňuje umožnenie výkonu povinnej školskej dochádzky v dvoch školách resp.materských školách rozhodnutím súdu.Súdy SR sa však zbavujú zodpovednosti za svoju právomoc v rozhodnutí a odkazujú rodičov na platné VZN pre zápis maloletých detí na povinnú školskú dochádzku resp.predprimárnu výchovu.Avšak tvorba VZN je v právomoci miest, obcí a mestských častí, ktoré nekonzultujú zmeny VZN s MS SR a tak dochádza k porušovaniu práv maloletých detí a rodičov. 

Nález Ústavného súdu ČR II.ÚS 363/03 
text nálezu 
Školská dochádzka nemôže byť sama o sebe dôvodom pre výrazné obmedzenie styku otca s maloletým dieťaťom, ktoré je v starostlivosti matky. 
Z ústavnoprávneho pohľadu nie je možné nadradzovať modely fungovania vzťahov medzi oddelenými rodičmi a neplnoletými deťmi, ktoré majú orgány verejnej moci vžité, nad záujem dieťaťa, ktorý je definovaný v čl. 3 Dohovoru o právach dieťaťa. Tieto modely, nech sú v mnohých prípadoch akokoľvek prínosné a použiteľné, nemôžu postihovať situáciu každého jednotlivého neplnoletého dieťaťa. Je preto vecou všeobecných súdov, aby pri zohľadňovaní všetkých konkrétnych okolností daného prípadu a z nich vyplývajúceho záujmu dieťaťa, ktorý musí byť vždy prvoradým hľadiskom pri akejkoľvek činnosti, ktorá sa týka detí, nech je už uskutočňovaná verejnými, alebo súkromnými zariadeniami sociálnej starostlivosti, súdmi, alebo správnymi orgánmi, rozhodli o konkrétnej podobe najvhodnejšieho usporiadania vzťahu medzi rodičmi a deťmi. Na tom nemôže nič meniť ani to, že rodičia nie sú schopní sa na takomto usporiadaní dohodnúť. To je dané predovšetkým tým, že dieťa samo je bytosťou jedinečnú, nadanou nescudziteľnými, neodňateľnými, nepremlčateľnými a nezrušiteľnými základnými právami a slobodami, a teda bytosťou, ktorej by sa malo dostať pri jej vývine toho najlepšieho, totiž toho, aby uvedené atribúty nezostali prázdnymi slovami (pozri aj nález sp. zn IV. ÚS 695/2000, Zbierka rozhodnutí, zväzok 22, nález č 66, str 83). 

 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	§ 93 c , ods.1 
Uvedené ustanovenie opakovane podmieňuje konanie sociálneho pracovníka voči dieťaťu, len ak má primeraný vek a rozumovú vyspelosť, hoci samotná novela toto vylučuje pre nesúlad s čl.12 Dohovoru o právach dieťaťa. Opakovane sa tu vyskytuje tento nezákonný postup. Je tu potom možnosť štandardného postupu, že UPSvaR nekoná, lebo považuje dieťa za malé, čo je diskriminácia dieťaťa podľa veku. Navrhovaná zmena je v rozpore s všeobecným komentárom č.12 k čl.12 .Všeobecný komentár č.12 jasne deklaruje s právnou silou povinnosti, t.j. štáty MUSIA v každom správnom, súdnom a administratívnom konaní zabezpečiť zistenie slobodného názoru dieťaťa a rovnako musia dieťa odborne poučiť bez rozdielu veku a rozumových schopností, aký úkon dieťa podstupuje. 

 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
OZ Dohovor Sk Convention Sk 	§ 93 c, ods.2 
Opravnenosť akéhokoľvek záznamu je možná len v prípade, ak sa dieťa nachádza doma, v priestore slobody t.j. v prirodzenom prostredí a nie je zadržiavané brániacim rodičom mimo domov. V prípade ak dieťa nie je v prirodzenom prostredí domova, nie je možné zhotovením záznamu zistiť jeho slobodný názor a týmto úkonom tak potom ide o sekundárnu viktimizáciu dieťaťa podľa ustanovení Všeobecného komentáru č.13 k čl.19 Dohovoru o právach dieťaťa z dôvodu opakovaného vypočúvania dieťaťa.. 

Navrhujeme doplniť za prvú vetu“ ..., v priestore prirodzeného prostredia dieťaťa, t.j. jeho domova,...“ 
 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
Liga za ľudské práva 	K čl.I, bod 3 
Navrhované doplnenie čl.5, ktorým sa zdôrazní dôležitosť zohľadniť najlepší záujem dieťaťa pri všetkých rozhodnutiach, ktoré sa ho týkajú, a určenie nevyčerpávajúceho a nehierarchického zoznamu prvkov, ktoré sa majú zohľadniť pri určovaní najlepšieho záujmu dieťaťa, vnímame veľmi pozitívne a toto ustanovenie vítame. Zároveň si však dovoľujeme navrhnúť rozšírenie zoznamu prvkov, pričom pri tomto našom návrhu vychádzame zo Všeobecného komentára č. 14 (2013) Výboru pre práva dieťaťa k určovaniu najlepšieho záujmu dieťaťa. Okrem prvkov už obsiahnutých v návrhu článku 5, Výbor v časti "Prvky, ktoré je potrebné vziať do úvahy pri posudzovaní najlepšieho záujmu dieťaťa" zdôrazňuje aj nasledovné, a preto ich navrhujeme doplniť: 
Pokiaľ ide o bezpečie dieťaťa a bezpečie prostredia, v ktorom sa dieťa zdržiava (navrhovaný čl. 5 písm. b)) navrhujeme doplniť: "vrátane práva dieťaťa na ochranu pred všetkými formami fyzického a psychického násilia, zranenia alebo zneužitia, sexuálneho obťažovania, tlaku rovesníkov, šikanovania, ponižujúceho zaobchádzania, a pod., , ako aj ochranu pred sexuálnym, ekonomickým a iným vykorisťovaním, drogami, pracovným, vojenským konfliktom, atď." (toto je v súlade s bodom 73 Všeob.kom.č. 14). 
Pokiaľ ide o zachovanie identity dieťaťa (navrhovaný čl. 5 písm. e)) navrhujem doplniť: "pričom identita dieťaťa zahŕňa vlastnosti, ako je pohlavie, sexuálna orientácia, národnosti, náboženstva a presvedčenia, kultúrnu identitu, osobnosť (bod 55 Všeob.kom.). 
Do podmienok na rozvoj schopností a vlôh dieťaťa navrhujeme doplniť aj "podmienky na vzdelanie" (bod 79 Všeob.kom.č.14). 
Okrem toho navrhujeme doplniť: "právo dieťaťa na zdravie a zdravotný stav" (bod 77 Všeob.komentára č. 14); a "stav zraniteľnosti dieťaťa, ako aj postihnutie, príslušnosť k menšinovej skupine, byť utečencom alebo tým, kto si hľadá útočisko, obeť zneužitia, život na ulici, atď." (bod 75 Všeob.komentára). 
Taktiež si dovoľujeme poukázať na to, že Všeobecný komentár č. 14 okrem prvkov, ktoré sa pri posudzovaní najlepšieho záujmu majú zohľadniť, zakotvuje a popisuje niektoré dôležité procesné záruky na zaručenie implementácie najlepšieho záujmu dieťaťa. Tieto záruky sa týkajú práva dieťa vyjadriť svoj vlastný názor, zisťovania skutkových okolností, vnímania času dieťaťom, právneho zastúpenia, právneho odôvodnenia, mechanizmov preskúmania alebo prehodnotenia rozhodnutí a posúdenia vplyvu práv dieťaťa (CRIA). Zastávame názor, že pre správne vykonávanie práva dieťaťa na zohľadnenie jeho najlepšieho záujmu by bolo vhodné do zákona zakotviť okrem nevyčerpávajúceho zoznamu prvkov, ktoré sa majú vziať do úvahy, aj zoznam najdôležitejších procesných záruk, ktoré by mali byť implementované pri každom určovaní najlepšieho záujmu dieťaťa. Ak toto nie je v tomto štádiu už možné zadefinovať priamo v zákone (aj keď si myslíme, že do budúcnosti by to mal upravovať zákon) navrhujeme zvážiť prijatie podzákonnej normy/ vykonávacieho predpisu, ktorý by upravil presnejšie a podrobnejšie problematiku určovania najlepšieho záujmu dieťaťa. 	O 	ČA 	A - v časti návrhu k zdraviu a zdravotného stavu 
N – v ostatných častiach, nakoľko zásady majú byť stručné a výstižné a nie je ich možné rozširovať o vysvetľovacie dovetky 
 	
Liga za ľudské práva 	K čl. I, bod 4, § 14a 
Zásadne nesúhlasíme s navrhovanou právnou úpravou. Doplnenie nového dôvodu neplatnosti manželstva je podľa nás v rozpore so základmi občianskeho a rodinného práva v právnom systéme Slovenskej republike. V tomto prípade nový dôvod neplatnosti manželstva nekorešponduje so žiadnou okolnosťou vylučujúcou uzavretie manželstva. Myslíme si, že tieto okolnosti sú v súčasnom znení zákona o rodine vymenované spôsobom, ktorý odzrkadľuje historický a právny vývoj občianskeho a rodinného práva a doplnenie novej okolnosti neplatnosti manželstva by si vyžadovalo širšiu odbornú a spoločenskú diskusiu. 
Upozorňujeme na skutočnosť, že v prípade, ak by došlo k omylu vo vôli, tak tento prípad už rieši §14 ods. 1 zákona: (1) Manželstvo je neplatné, ak vyhlásenie o uzavretí manželstva nebolo urobené slobodne, vážne, určito a zrozumiteľne. Tento priamo odkazuje na občianske právo a dôvody neplatnosti právnych úkonov, ktoré sú vyčerpávajúce. 
To znamená, že zákon o rodine celkom správne dáva možnosť jednému z manželov, aby sa obrátil na súd v prípade, ak by manželstvo nebolo uzavreté vážne. Toto ustanovenie je možné využiť aj v prípadoch, na ktoré poukazuje predkladateľ zákona, teda v prípadoch fiktívnych manželstiev. Myslíme si, že dávať možnosť generálnemu prokurátorovi (pričom takúto možnosť nemá ani jeden z manželov), aby v prípadoch, ktoré sa celkom zjavne viažu k situácii už vyriešenej v §14 ods. 2 zákona o rodine, je neprípustným rozširovaním právomoci orgánov verejnej moci zasahovať do sféry rodinného a súkromného života, ktorá je chránená aj Európskym dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd (čl. 8 Dohovoru). 
Z navrhovanej právnej úpravy nie je zrejmé, aký je sledovaný verejný záujem, ktorým je zákonodarca vedený pri tomto návrhu a či skutočne ide o riešenie problému, ktorého vyriešenie nie je možné podľa v súčasnosti platnej právnej úpravy. V prípadoch tzv. fiktívnych manželstiev je podľa nás postačujúca doterajšia právna úprava, t.j. právnym následkom získania pobytu alebo štátneho občianstva na základe fiktívneho zväzku je neudelenie pobytu, nezískanie občianstva a administratívne vyhostenie resp. trestné stíhanie (čo je podľa nás dostatočné ako právny následok takéhoto konania). Vyriešenie vzájomných vzťahov medzi manželmi je potrebné ponechať na ich zmluvnú voľnosť a ich rozhodnutie, pričom súčasná práva úprava im poskytuje dostatok možností – môžu požiadať o vyhlásenie manželstva za neplatné alebo o rozvod manželstva, alebo sa dokonca môžu slobodne rozhodnúť v manželstve pokračovať (napr. v inej krajine). Preto skutočne nevidíme dôvod na zásah generálneho prokurátora v znení navrhovanom predkladateľom, ani sledovaný cieľ navrhovaného ustanovenia, o ktorom si myslíme, že je v rozpore so základmi občianskeho práva. 
 	Z 	A 	 	
RPPD 	K čl. I: 
Pred bod 5. novely sa vkladá samostatný nový bod 5. s textom: 
5. V § 24 odsek 2 sa na konci prvej vety vypúšťajú slová „a ak budú takto lepšie zaistené potreby dieťaťa“. 
Odôvodnenie: Prax ukázala, že je často veľmi ťažké posúdiť, či sú potreby dieťaťa lepšie zaistené striedavou osobnou starostlivosťou alebo výlučnou osobnou starostlivosťou jedného rodiča, pričom názory kompetentných sú často odlišné aj pokiaľ sa jedná o rovnaký prípad. Jednou z príčin nízkeho počtu detí zverených do striedavej osobnej starostlivosti je práve potreba preukázania lepšieho zaistenia potrieb dieťaťa v prípade zverenia do striedavej osobnej starostlivosti. Možnosť zverenia dieťaťa do osobnej starostlivosti jedného rodiča je zvýhodnená, keďže pri takomto rozhodnutí nie je potrebné preukázať lepšie zaistenie potrieb dieťaťa. V roku 2015, keď existuje množstvo odborných štúdií jasne preukazujúcich potrebu čo najširšieho zapojenia oboch rodičov do starostlivosti o dieťa aj v prípadoch, keď rodičia spolu nežijú, by mala byť striedavá osobná starostlivosť minimálne na rovnakej úrovni ako osobná starostlivosť jedným rodičom. Tak je tomu aj v zahraničí, napr. aj v Nemecku, z ktorého legislatívy boli prevzaté niektoré prvky do tejto novely. 
Pôvodný bod 5. čl. I a všetky nasledujúce sa prečíslujú od čísla 6. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
RPPD 	K čl. I: 
Pred bod 5. novely sa vkladá samostatný nový bod 5. s textom: 
5. § 25 odsek 3 znie: „Ak je to potrebné v záujme maloletého dieťaťa, súd obmedzí styk maloletého dieťaťa s rodičom. Ak je jediným účinným prostriedkom ochrany dieťaťa zákaz styku, súd styk maloletého dieťaťa s rodičom zakáže.“ 
Odôvodnenie: Úplný zákaz styku rodiča s dieťaťom je najsilnejší zásah do základného práva dieťaťa a rodiča na rodinný život podľa čl. 9 ods. 1 a ods. 3 Dohovoru o právach dieťaťa a podľa čl. 32 ods. 4 Listiny základných práv a slobôd. Rozhodnutie súdu o zákaze styku rodiča s dieťaťom je vo svojej podstate rozhodnutím vylučujúcim možnosť rodiča starať sa o dieťa a vychovávať ho a teda predstavuje zásadný zásah do tohto práva rodiča. Možno ho použiť len za výnimočných okolností, výlučne v prípadoch, v ktorých je jediným účinným prostriedkom ochrany dieťaťa pred rodičom. Súd je povinný pred zákazom styku rodiča s dieťaťom uprednostniť akékoľvek iné opatrenia ochrany dieťaťa. Zmena znenia jasne odlíši zákaz styku a obmedzenie styku, ktoré boli v doterajšom znení na rovnakej úrovni. Táto zmena sleduje naplnenie Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky v bode, v ktorom sa vláda zaviazala podporiť ochranu maloletých tak, aby sa v čo najširšom meradle uplatňovala zásada, podľa ktorej má každé dieťa od narodenia vyrastať v prirodzenom rodinnom prostredí. 	Z 	ČA 	Úpravou textu: 

4. V § 25 odsek 3 znie: 
„(3) Ak je to potrebné v záujme maloletého dieťaťa, súd obmedzí styk maloletého dieťaťa s rodičom alebo zakáže styk maloletého dieťaťa s rodičom, ak nie je možné zabezpečiť záujem maloletého dieťaťa obmedzením styku maloletého dieťaťa s rodičom.“. 

Dôvodová správa: 

K bodu 4. 
Návrh na zmenu ustanovenia má zvýrazniť už dnes existujúci princíp, že obmedzenie alebo zákaz styku rodiča s dieťaťom je výnimočným zásahom do výkonu rodičovského práva (ultima ratio). Taktiež sa návrhom zvýrazňuje už dnes platný princíp subsidiarity medzi obmedzením styku a zákazom styku. Na základe tohto princípu má súd v konkrétnej situácii posudzovania záujmu dieťaťa a zásahu do rodičovského práva spravidla skúmať či záujem dieťaťa nemožno lepšie dosiahnuť obmedzením styku rodiča s dieťaťom. Ak to však nie je možné, až v tomto prípade súd zvolí ochranu záujmu dieťaťa vo forme zákazu styku. 
 	
RPPD 	K čl. I bod 5: 
Tento bod novely navrhujeme vypustiť. 
Odôvodnenie: Zmena rozhodnutia o osobnej starostlivosti z jedného rodiča dieťaťa na druhého rodiča je možná v prípade, ak má druhý rodič o osobnú starostlivosť záujem, má vytvorené podmienky na starostlivosť o dieťa a je schopný sa o dieťa postarať. Okrem podania návrhu na zmenu osobnej starostlivosti o dieťa, môže rodič súdu preukázať svoj záujem na osobnej starostlivosti o dieťa aj v inom konaní, napr. v konaní o úpravu styku dieťaťa s rodičom alebo v exekučnom konaní o výkon rozhodnutia súdu vo veci maloletého dieťaťa. Vyžadovanie samostatne podaného návrhu na zmenu osobnej starostlivosti neprinesie nič pozitívne pre dieťa, ide len o zbytočnú administratívnu prekážku v ceste k spravodlivosti. Prax ukazuje, že súdne konania sú už dnes príliš dlhé a podávanie návrhu výrazne spomalí proces zmeny zverenia, čo bude pomáhať rodičom, ktorí styk druhého rodiča s dieťaťom maria a naopak, skomplikuje situáciu rodičom, ktorí sa dlhodobo neúspešne domáhajú svojho základného práva na kontakt s vlastným dieťaťom. Uvedená zmena by znamenala posilnenie neprávosti a obmedzenie práva na spravodlivosť. Zároveň poukazujeme na to, že v rámci celej legislatívy je uchovaný princíp, podľa ktorého súdy môžu začať konania vo veciach maloletých detí aj bez návrhov. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
RPPD 	K čl. I bod 8: 
Navrhujeme zmeniť bod 8 do nasledovného znenia: 
V § 35 sa slovo „vysťahovaní“ nahrádza slovom „odsťahovaní“ a na konci sa pripájajú tieto vety: „Podstatnou vecou súvisiacou s výkonom rodičovských práv a povinností je aj odsťahovanie sa maloletého dieťaťa z okresu, v ktorom má maloleté dieťa bydlisko do iného okresu v Slovenskej republike. Okresom podľa predchádzajúcej vety sa rozumie aj územie hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislava a územie mesta Košice.“. Odôvodnenie: Vysoko oceňujeme rozhodnutie navrhovateľa novely zaviesť do zákona o rodine možnosti pre zabránenie tzv. vnútroštátnym únosom dieťaťa. Zmena trvalého bydliska maloletého dieťaťa do iného okresu v Slovenskej republike významne ovplyvňuje vývin a život dieťaťa. Ide o výraznú zmenu, pri ktorej sa mení celkové prostredie, v ktorom dieťa žilo. Z pohľadu dieťaťa ide o omnoho výraznejšiu zmenu ako z pohľadu dospelej osoby. Dieťa prichádza o doterajší domov a blízke prostredie, ktoré dôverne poznalo a v ktorom sa s veľkou pravdepodobnosťou cítilo bezpečne. Mení sa okruh ľudí, s ktorými sa dieťa stretáva – prichádza o doteraz známych kamarátov, susedov a najmä môže prísť o jednu z dvoch najbližších osôb - rodiča. Je pravdepodobné, že dieťa bude navštevovať inú škôlku/školu, zmení lekára. Z pohľadu dieťaťa ide o úplne nový svet. Zmenu bydliska dieťaťa z jedného okresu do iného preto považujeme vždy za takú podstatnú vec, že nie je správne, aby o nej rozhodoval výlučne jeden rodič, ale je potrebné, aby sa aj v tejto veci rodičia dohodli. Pokiaľ sa im to nepodarí, rozhodne na návrh niektorého z rodičov súd. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
RPPD 	K čl. I bod 17: 
Navrhujeme doplniť na koniec textu v čl. I bod 17: 
a posledná veta znie: „Názoru maloletého dieťaťa musí byť venovaná náležitá pozornosť zodpovedajúca jeho veku, rozumovej a citovej vyspelosti.“ Odôvodnenie: Uznesenia Ústavného súdu ČR sp. zn. III. ÚS 707/04, sp. zn. IV. ÚS 288/04, sp. zn. III. ÚS 2150/07, sp. zn. I. ÚS 3082/10, v ktorých súd jednotne uvádza: Názoru maloletého dieťaťa musí byť venovaná náležitá pozornosť zodpovedajúca jeho veku, rozumovej a citovej vyspelosti. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
KMR 	K celej predloženej novele 
Návrh je predložený na pripomienkovanie po spoločnej práci 
K práci neboli prizvaní odborníci z Výboru pre deti a mládež a Výboru pre rodovú rovnosť, ktorí neboli ani informovaní o tom, že už sa tvorí paragrafové znenie návrhu novely. 
Dôvodová správa, ani osobitná ani špeciálna neberie do úvahy fakt, že rok 2014 nebol len 25. výročím Charty práv dieťaťa, ale aj 20. výročím Medzinárodného roku rodiny. Postoje k rodine sú preto veľmi nejasné a zmätené, lebo nerozoznávajú rodinnú politiku a sociálnu politiku. Sú to dva rozličné pojmy a kategórie. Preto ak základný dokument o rodine nie je schopný toto rozlíšiť, tak potom niet sa čo čudovať, že aj postup kompetentných orgánov nie je jasný. 
Tento problém je zrejme aj v iných krajinách, lebo ináč by dokumenty vydané OSN pri príležitosti 20. výročia IYF a v nich otvorené témy sa brali ako výzvy, ktoré by sa premietli do návrhu novely. 
Rodina je braná ako producent problémov a nie ako priestor spoločnej budúcnosti. 
Predložený návrh nikde necituje, nikde sa neodvoláva na dokumenty o rodine, hoci minulý rok sa sústredil práve na rodinu. 
Predložený návrh sa nezaoberá neplatenou prácou, nezaoberá sa chudobou, prevenciou, podpornými zariadeniami. O to viac špecifikuje sankcie. 

Predložený návrh ignoruje ekonomické dôsledky neuskutočňovania rodinnej politiky, lebo ju ani nepozná. Pokiaľ bude predložený návrh akceptovaný, tak neexistenciou prevencie podľa moderných poznatkov bude rásť kriminalita, násilie v rodinách. 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.  	
KMR 	DRUHÁ HLAVA ĎALŠIE PRÁVA A POVINNOSTI RODIČOV A DETÍ A VZŤAHY V RODINE 
DRUHÁ HLAVA 
ĎALŠIE PRÁVA A POVINNOSTI RODIČOV A DETÍ A VZŤAHY V RODINE 
Vložiť podnadpis MNOHODETNÉ RODINY 
§43 a 
Klub mnohodetných rodín požaduje Definovať mnohodetnú rodinu ako rodinu s 3 a viac deťmi. 

Odôvodnenie: 
Mnohodetné rodiny so zodpovedným rodičovstvom, často s vysokoškolsky vzdelanými rodičmi sú menšinou najviac ohrozenou chudobou. Pri 6 deťoch je riziko ohrozenia chudobou v 60% rodín, pri 8 a viac deťoch je to vyše 90%. 
Je tu medzigeneračný prenos chudoby, feminizácia chudoby s výrazným rodovým stereotypom. Ak sa zohľadňujú len dokumenty Komisie EÚ, alebo EP, tak Slovensko má veľmi veľa naprávať najmä pre neexistenciu rodinnej politiky, ktorá sa zamieňa so sociálnou politikou. 
Pre zaujímavosť uvádzame, že 100/1960 Zb. ÚSTAVA ČESKOSLOVENSKEJ SOCIALISTICKEJ REPUBLIKY, Čl.26 (2) Štát a spoločnosť sa starajú o to, aby rodina bola zdravým základom rozvoja mládeže. Rodinám s viacerými deťmi poskytuje štát osobitné úľavy a podporu. 
 	Z 	N 	V zmysle záverov, ktoré odzneli pri prerokovaní pripomienok dňa 10. februára 2015 predkladateľ považuje predkladanú úpravu za dostatočnú, správnu a preto na nej trvá.