B. Osobitná časť

K Čl. I

 K bodu 1 (úvodná veta)

         V súlade s Legislatívnymi pravidlami vlády SR sa dopĺňa úvodná veta nariadenia vlády SR, ktorá sa rozširuje o výpočet nových dvoch ustanovení Občianskeho zákonníka, ktoré sa návrhom nariadenia vlády vykonávajú.

 K bodu 2 (§ 1)

V súlade so splnomocňovacím ustanovením § 53 ods. 6 Občianskeho zákonníka v znení zákona č. 106/2014 Z. z. sa na základe materiálneho ustálenia jednotlivých odplatných zložiek definuje pojem odplata. Jednotlivé odplatné zložky vstupujú do celkového plnenia, ktoré súvisí s poskytnutím úveru alebo pôžičky alebo ktoré je od spotrebiteľa požadované. Vo svojej podstate pôjde o celkovú sumu úrokov, poplatkov alebo iných nákladov spojených alebo súvisiacich s poskytnutím alebo požadovaných pri poskytnutí peňažných prostriedkov spotrebiteľovi. V rámci ustálenia dikcie sa pri výpočte odplaty vychádza z predpokladu, že spotrebiteľská zmluva zostane platná dohodnutý čas a že dodávateľ a spotrebiteľ si budú plniť svoje povinnosti za podmienok a v lehotách dohodnutých v spotrebiteľskej zmluve.

       	Celková suma plnení sa bude vyjadrovať v percentách za rok, a to ku dňu uzavretia zmluvy.

      Odsek 3 je kľúčový pre zavedenie jednoduchej metodiky výpočtu jednotlivých plnení a celkovej odplaty, kde spoločným menovateľom celej metodiky je prepočet súvisiacich alebo požadovaných plnení na percentá za rok, a to vo vzťahu k zmluvne dojednanej výške poskytnutých peňažných prostriedkov. Dikcia odseku 3 počíta s možnosťou prepočtu nákladov vyjadrených absolútnym číslom alebo percentom na percentá za jeden rok. 

Z povahy dikcie odseku 3 je zrejmé, že tento je systematicky previazaný na odsek 1, ktorý vymedzuje základný, avšak nie formálny, ale materiálny rozmer plnení vstupujúcich do výpočtu celkovej odplaty požadovanej pri poskytnutí peňažných prostriedkov. Samotná dikcia odseku 3 pamätá na konkrétne prípady možného vyjadrenia nákladov v percentách alebo absolútnym číslom zo sumy poskytnutých peňažných prostriedkov alebo z inej sumy, pričom vnútorná logika odseku 3 je založená na percentuálnom prepočte a následnom súčte plnení v súlade s odsekom 2. Z hľadiska výpočtu nariadenie vlády vychádza z možnosti subsumovania akýchkoľvek potrebných prepočtov pod odsek 3, nevylučujúc pritom použitie analógie.

Príklad 1:
Suma zmluvne dohodnutých peňažných prostriedkov: 1 000 € na obdobie 24 mesiacov 
Ročný úrok: 22 %
Poplatok za spracovanie: 100 €
Poplatok za poskytnutie úveru: 3 % zo sumy zmluvne dohodnutých peňažných prostriedkov
Mesačný poplatok za správu úveru: 0,05 % z polovice sumy zmluvne dohodnutých peňažných prostriedkov

Výpočet odplaty podľa § 1 ods. 3:
Úrok					22 %
Poplatok za spracovanie		10 %1
Poplatok za poskytnutie úveru	3 %2
Mesačný poplatok za správu úveru	0,3 %3
_____________________________________
Odplata				35,3 %

Spôsob výpočtu:
1)	Prepočet podľa odseku 3 písm. b) bod 2 – jednorazové plnenie v peniazoch (poplatok za spracovanie) 100 € / suma zmluvne dohodnutých peňažných prostriedkov 1 000 € x 100 =  10 %.
2)	Prepočet podľa odseku 3 písm. a) bod 2 – jednorazové  plnenie v percentách = plnenie za rok v percentách.
3)	Prepočet podľa odseku 3 písm. c) bod 1 – opakujúce  plnenie v percentách za kratšie obdobie ako jeden rok (mesačný poplatok) 0,05 %  x 12 (prepočítané na obdobie jedného roka) x podiel sumy, z ktorej sa vypočítava plnenie a sumy zmluvne dohodnutých peňažných prostriedkov (500 € / 1 000 € = 0,5) = 0,3 %.

Príklad 2:
Suma zmluvne dohodnutých peňažných prostriedkov: 90 € na obdobie 15 dní 
Ročný úrok: 0 %
Poplatok za poskytnutie pôžičky: 15,15 €

Výpočet odplaty podľa § 1 ods. 3:
Úrok					0 %
Poplatok za poskytnutie pôžičky	16,83 % = ročne 403,92 %1
____________________________________________________
Odplata				403,92 %

Spôsob výpočtu:
1)	15,15 € z 90 € je 16,83 % x 24 (12 mesiacov x 2) = 403,92 %.

Príklad 3:
Suma zmluvne dohodnutých peňažných prostriedkov: 100 € na 1 mesiac 
Ročný úrok: 0 %
Poplatok za poskytnutie pôžičky: 17 €

Výpočet odplaty podľa § 1 ods. 3:
Úrok					0 %
Poplatok za poskytnutie pôžičky	17 % = ročne 204 %1
_______________________________________________
Odplata				204 %

Spôsob výpočtu:
1) Prepočet podľa odseku 3 písm. b) bod 2 – jednorazové plnenie v peniazoch (poplatok za poskytnutie pôžičky) 17 € / suma zmluvne dohodnutých peňažných prostriedkov 100 € x 100 a prepočítané na rok, t.j. 17 % x 12 mesiacov = 204 %.

Odsek 4 v súlade so všeobecným rozmerom § 1 vymedzuje základnú referenčnú veličinu, s ktorou sa bude suma odplaty vypočítaná podľa odseku 3 pomerovať a ktorá vstúpi do právneho posúdenia primeranosti odplaty. Navrhuje sa definovanie referenčnej veličiny v podobe priemernej ročnej percentuálnej miery nákladov (ďalej len „RPMN“) požadovanej bankami a pobočkami zahraničných bánk pri jednotlivých druhoch spotrebiteľských úverov. V tejto súvislosti sa žiada novelizovať vyhláška Ministerstva financií Slovenskej republiky č. 289/2010 Z. z. o predkladaní údajov veriteľmi poskytujúcimi spotrebiteľské úvery v znení vyhlášky č. 103/2011 Z. z., ktorá umožní zverejňovať podľa súčasnej kvalifikácie úverov priemerné hodnoty ročnej percentuálnej miery nákladov z poskytovania peňažných prostriedkov bankami a pobočkami zahraničných bánk, a to v samostatnej štruktúre úrokovej časti RPMN a časti iných nákladov tvoriacich RPMN. Cieľ stabilnej referenčnej veličiny sa dosiahne len tak, že táto sa naviaže na stavy poskytovania úverov a pôžičiek bankami a pobočkami zahraničných bánk. V žiadnom prípade nemožno uvažovať o tom, že by referenčnou hladinou boli priemerné úrovne RPMN za celý finančný trh, keďže práve toto nastavenie je vstupnou bránou úžerných plnení do systému koncipovania civilnoprávnej odplaty. Z pohľadu načrtnutej zmeny vyhlášky Ministerstva financií SR sa ako nevyhnutné v rámci výkazníctva v súlade s § 21 zákona č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov javí samostatné vykazovanie priemerov úrokovej zložky RPMN a zložky iných plnení, to znamená iných nákladov do RPMN vstupujúcich. Iba takáto štruktúra umožní vláde SR adekvátne získať informácie o ťažisku zvyšovania úrovne celkovej odplaty, keďže úroková zložka RPMN má tendenciu vykazovať objektívny trhový rozmer vzťahov, zatiaľ čo zložka ostatných plnení je skôr prejavom subjektívnej poplatkovej politiky jednotlivých veriteľov. Iba týmto spôsobom sa umožní minimalizovať v istom zmysle netransparentnosť agregovaného prepočtu RPMN a dosiahnuť dlhodobé ciele hospodárskej politiky vlády SR vo sfére regulácie najvyššej prípustnej odplaty pri poskytovaní peňažných prostriedkov spotrebiteľom. Dikcia odseku 4 vychádza zo skutočnosti, že referenčnou bázou bude vždy naposledy zverejnená priemerná hodnota ročnej percentuálnej miery nákladov bánk a pobočiek zahraničných bánk pre jednotlivé typy novoposkytnutých spotrebiteľských úverov, ktorá je zverejňovaná na webovom sídle Ministerstva financií SR.

Na rozdiel od skoršej právnej úpravy maximálnej výšky odplaty za poskytnutie spotrebiteľského úveru, kedy referenčnou úrovňou bola úroveň celého finančného trhu poskytujúceho úvery a pôžičky spotrebiteľom, v návrhu nariadenia sa referenčná úroveň mení na údaje o RPMN pri novoposkytnutých úveroch bankami a pobočkami zahraničných bánk, čo zásadným spôsobom kvalitatívne mení bázu stanovovania primeranosti odplaty pri poskytovaní peňažných prostriedkov spotrebiteľom. Kvalitatívna zmena predmetnej referenčnej bázy plynule nadväzuje na ustálenú civilnú judikatúru, kde súdy SR dlhodobo primeranosť odplaty hodnotia s ohľadom na vývoj priemerných úrokových mier na trhu požičiavania peňažných prostriedkov domácnostiam a obyvateľstvu. Niet preto žiadnej rozumnej, ani historicky podmienenej opory na koncipovanie referenčnej bázy na celý finančný trh. Zmena kvalitatívnej úrovne nachádza svoju reflexiu aj v kvantitatívnej zmene jednotlivých parametrov priemernej RPMN pri jednotlivých typoch spotrebiteľských úverov a pôžičiek poskytovaných spotrebiteľom. Pre úplnosť porovnania nižšie uvádzame tabuľku maximálnej výšky odplaty pri spotrebiteľských úveroch v období štyri roky predchádzajúcom schvaľovaciemu procesu návrhu nariadenia vlády (referenčnou veličinou vtedy bola RPMN celého finančného trhu) a tabuľku prvých odhadovaných prepočtov úrovne priemernej RPMN pri úveroch a pôžičkách poskytovaných spotrebiteľom bankami a pobočkami zahraničných bánk.
 	 	 	
 	Maximálna výška odplaty za poskytnutie spotrebiteľského úveru vypočítaná zo súhrnných údajov o novoposkytnutých spotrebiteľských úveroch veriteľmi 
za 1. štvrťrok 2010 
podľa Nariadenia vlády Slovenskej republiky, ktorým sa ustanovuje výška, ktorú nesmie prevýšiť odplata za poskytnutie spotrebiteľského úveru

Platné pre zmluvy o spotrebiteľskom úvere uzatvorené od 16. mája 2010 do 15. augusta 2010

 	(Maximálna výška odplaty v % na dve desatinné miesta)	 	 	 	 	 	 	
 	Typ spotrebiteľského úveru	č. r.	 	Zmluvná splatnosť	
 			Hodnota	od 3 do 6 mesiacov	od 6 do 12 mesiacov	od 1 do 5 rokov	od 5 do 10 rokov	nad 10 rokov	
 	a	b	1	2	3	4	5	6	
 	Kreditné karty - priemerná úroková miera	1	39,00	x	x	x	x	x	
 									
 	Spotrebiteľské úvery so zabezpečením alebo lízing vo výške do 1500 eur vrátane	2	x	76,00	45,24	48,58	35,06	21,38	
 	Spotrebiteľské úvery so zabezpečením alebo  lízing  vo  výške  od  1500  eur do 
6500 eur vrátane	3	x	68,60	44,54	37,60	28,56	12,86	
 	Spotrebiteľské úvery so zabezpečením alebo lízing vo výške viac ako 6500 eur	4	x	47,74	34,50	22,78	20,48	11,52	
 	Ostatné spotrebiteľské úvery neuvedené 
v r. 1 až 5 vo výške do 1500 eur vrátane	5	x	76,00	76,00	76,00	48,28	0,00	
 	Ostatné spotrebiteľské úvery neuvedené 
v  r.  1  až  5  vo  výške  od 1500 eur do 
6500 eur vrátane	6	x	51,58	49,08	41,44	37,18	32,86	
 	Ostatné spotrebiteľské úvery neuvedené 
v r. 1 až 5 vo výške viac ako 6500 eur	7	x	24,22	20,50	27,54	30,50	13,32	
 	4-násobok váženého priemeru priemerných hodnôt ročnej percentuálnej miery nákladov a priemernej úrokovej miery za všetky typy spotrebiteľských úverov	8	76,00	
x	
x	
x	
x	
x	

Súhrnné informácie o údajoch o novoposkytnutých spotrebiteľských úveroch veriteľmi za 1. štvrťrok 2014 (za banky a pobočky zahraničných bánk)
										
 	(objemy v eurách, RPMN v % na dve desatinné miesta)	 	 	 	 	 	 	 	 	 	 	
	Typ spotrebiteľského úveru	č. r.		Zmluvná splatnosť	
 	 	 	Hodnota	od 3 do 6 mesiacov	od 6 do 12 mesiacov	od 1 do 5 rokov	od 5 do 10 rokov	od 10 rokov	
 	 	 	 	Objem	RPMN	Objem	RPMN	Objem	RPMN	Objem	RPMN	Objem	RPMN	
 	a	b	1	2	3	4	5	6	7	8	9	10	11	
 	Kreditné karty - objem	1	33 629 508	x	x	x	x	x	x	x	x	x	x	
 	Kreditné karty - RPMN	2	21,62	x	x	x	x	x	x	x	x	x	x	
 	Spotrebiteľské úvery so zabezpečením alebo lízing vo výške do 1500 eur vrátane	3	x	4 000	9,97	10 411	22,28	69 973	18,55	9 955	13,36	0	0	
 	Spotrebiteľské úvery so zabezpečením alebo lízing vo výške od 1500 do 6500 eur vrátane	4	x	78 600	10,48	16 300	9,14	1 241 186	18,36	977 027	12,96	326 923	6,59	
 	Spotrebiteľské úvery so zabezpečením alebo lízing vo výške viac ako 6500 eur	5	x	457 613	9,73	160 400	8,82	1 588 239	9,33	6 221 192	8,02	64 182 192	3,67	
 	Ostatné spotrebiteľské úvery neuvedené v r. 1 až 5 vo výške do 1500 eur vrátane	6	x	47 168	27,18	4 500 555	25,11	8 002 148	22,59	6 753 823	22,88	23 450	20,74	
 	Ostatné spotrebiteľské úvery neuvedené v r. 1 až 5 vo výške od 1500 do 6500 eur vrátane	7	x	11 100	14,07	24 660 008	18,74	48 449 326	15,25	93 217 547	16,99	3 452 157	16,18	
 	Ostatné spotrebiteľské úvery neuvedené v r. 1 až 5 vo výške viac ako 6500 eur	8	x	22 500	8,70	52 606 856	11,70	36 519 025	12,41	214 564 258	11,57	28 104 765	11,75	
 	Vážený priemer priemerných hodnôt ročnej percentuálnej miery nákladov za všetky typy spotrebiteľských úverov	9	13,09	x	x	x	x	x	x	x	x	x	x	

K bodu 3 (§ 1a až 1c)
§ 1a
      Ustanovenie § 1a vymedzuje najvyššiu prípustnú výšku odplaty, ktorú bude možné požadovať pri poskytnutí peňažných prostriedkov spotrebiteľovi, a to na báze násobku referenčnej veličiny pri súčasnom pomerovaní s odplatou vypočítanou podľa § 1 ods. 1 až 3 návrhu nariadenia. 
Všeobecne sa ustanovuje pomer násobku referenčnej veličiny ako strop stanovenia najvyššej prípustnej odplaty pri poskytovaní peňažných prostriedkov spotrebiteľovi, ktorý je v odseku 2 korigovaný pre krátkodobé a drobné úvery a pôžičky, ktoré v zásade nespĺňajú kritérium spotrebiteľského úveru. Pri krátkodobých pôžičkách sa vychádza z ročného prepočtu sumy, kde sa navrhuje zakotviť celkovú odplatu na 30 % ročne zo sumy zmluvne dohodnutých peňažných prostriedkov. V poradí ďalšia korekcia sa navrhuje v prípade lízingu, z tohto dôvodu sa ustanovuje, že v prípade, ak ide o poskytnutie peňažných prostriedkov spotrebiteľovi na nájom a kúpu veci, ktorú spotrebiteľ užíva s právom jej kúpy po uplynutí dojednaného času užívania (lízing) a súčasťou odplaty je aj havarijné poistenie, je najvyššia prípustná výška odplaty 2,5 násobok priemernej ročnej percentuálnej miery nákladov podľa § 1 ods. 4 ročne.

Pokiaľ ide o stanovenie násobku, podkladom jeho stanovenia bola judikatúra súdov, ktorá je v slovenskom právnom poriadku stabilným prvkom pomerovania odplaty a konfrontovania každej zmluvnej aj zákonnej úpravy odplaty a v tomto kontexte sa pri tvorbe nariadenia vychádzalo aj z reflexie na celkové bankové náklady. Podľa ustálenej judikatúry súdov by odplata nemala nikdy prevýšiť dvojnásobok toho, čo v obdobných prípadoch požadujú banky, pričom, keďže referenčnou veličinou je RPMN, táto okolnosť viedla aj ustáleniu pomeru. V súvislosti s RPMN je potrebné ešte uviesť, že v niektorých súdnych rozhodnutiach už odplata požadovaná na úrovni 23 % a viac je posudzovaná ako v rozpore s dobrými mravmi a teda v kontexte s vyššie načrtnutou tabuľkou RPMN celkové náklady by pri verifikácii dobrých mravov nemali prekročiť 30 – 35 %, pričom plnenie dosahujúce 40 – 50 % by bolo možné označiť pri splnení ďalších znakov za úžerné. V uvedenom kontexte bude vždy aplikovateľná aj skutková podstata úžery pri zachovaní správneho právneho posúdenia hrubého nepomeru protiplnenia a jej ostatných znakov – v danom kontexte bude, aby súdy pri zachovaní vzťahu subsidiarity § 39 Občianskeho zákonníka správne vyhodnotili aj aplikačný rozmer § 39a Občianskeho zákonníka, ktorý predstavuje iba jeden z dôvodov neplatnosti právneho úkonu. Uvedeným dlhodobo judikovaným pravidlám sa musí regulatívnym spôsobom prispôsobiť aj trh požičiavania peňažných prostriedkov spotrebiteľom, keďže výhodnosť tohto prispôsobenia je práve v dosiahnutí právnej istoty v otázke platného dojednania spotrebiteľskej zmluvy.

Najvyššia prípustná výška odplaty sa posudzuje podľa pravidiel uvedených v odsekoch 1 a 2 ku dňu uzavretia zmluvy o poskytnutí peňažných prostriedkov spotrebiteľovi.

Logika predmetného ustanovenia je založená na previazaní ustanovenia § 1 ods. 4 s ustanovením § 1a, ktoré predstavuje konkrétny vzorec výpočtu najvyššej prípustnej výšky odplaty. Z tohto pohľadu je potrebné rozlišovať medzi vzorcom jednoduchého výpočtu odplaty podľa § 1 ods. 1 až 3, ktorý bude tvoriť ľavú stranu porovnávania a vzorcom uvedeným v § 1a tvoriacim pravú stranu konkrétnej komparácie vyúsťujúcej do samotného záveru o celkovej výške odplaty požadovanej od spotrebiteľa.

Navrhovaná úprava rovnako počíta s nevyhnutným zaokrúhľovaním, ktoré bude korešpondovať s vyjadrením priemerných hodnôt ročnej percentuálnej miery nákladov bánk a pobočiek zahraničných bánk (§ 1 ods. 4) na dve desatinné miesta.

V záujme identifikovania neprimerane vysokej odplaty v rovine analytickej a argumentačnej odkazujeme aj na Správu o pôsobení úžerníckych nebankových spoločností a enormnom náraste exekučných konaní, ktorá je použiteľná tak v súvislosti s výkladom § 1 ods. 1 až 3, ako aj § 1a. Správa je zverejnená na webovom sídle Národnej rady SR ako parlamentná tlač 1022.

Z pohľadu relevantnej judikatúry odplaty možno dať do pozornosti nasledovný výber rozhodnutí súdov:

1. Rozsudek Nejvyššího soudu České republiky sp. zn. 22 Cdo 1993/2001, ze dne 8.4.2003
Při aplikaci platného občanského zákoníku je třeba přihlížet k tradičním principům občanského práva, obsaženým též v obecném zákoníku občanském z r. 1811, a také k § 253 platného trestního zákona. Proto lichevní smlouvy, tedy takové smlouvy, které smluvní strana uzavře zneužívaje něčí nezkušenosti, tísně nebo rozumové slabosti nebo něčího rozrušení, přičemž dá sobě nebo jinému poskytnout nebo slíbit plnění, jehož hodnota je k hodnotě vzájemného plnění v hrubém nepoměru, jsou pro rozpor s dobrými mravy absolutně neplatné podle § 39 ObčZ. O lichevní smlouvu podle občanského práva jde v případě, kdy jednající z okolností věci věděl anebo musel vědět, že druhá strana je postižena okolnostmi uvedenými shora, a tuto okolnost využil; nevyžaduje se, aby jeho jednání bylo současně v trestním řízení označeno za trestný čin.

2. Rozhodnutie Krajského súdu v Prešove z 28. septembra 2011 sp. zn. 3Co 3/2011
Krajský súd potvrdil rozhodnutie okresného súdu a doplnil odôvodnenie s tým, že upriamil pozornosť na zneužitie ľahkovážnosti a núdze spotrebiteľa zo strany nebankovej spoločnosti. Nebanková spoločnosť nijako nepreukázala, že by ju zaujímala bonita, stav núdze žalovaného a skutočnosť, či spotrebiteľ dokáže plniť záväzky z úverového vzťahu. Krajský súd prelomovo ustálil, že určitú mieru ľahkovážnosti spotrebiteľa treba považovať za kvalifikačné kritérium, ktoré je spôsobilé privodiť nadvládu veriteľa nad dlžníkom. Pokiaľ nebanková spoločnosť využila ľahkomyseľnosť spotrebiteľa, musí niesť dôsledky, a to aj pri nedbanlivosti pri overovaní bonity spotrebiteľa, životných nákladov a celkovej schopnosti splácať úver. Absolútne neplatným právnym úkonom je aj úver poskytnutý za neprimerané protiplnenie pri zneužití tiesne alebo aj ľahkovážnosti spotrebiteľa. Pri tzv. civilno-právnej úžere je podľa názoru krajského súdu úverová zmluva absolútne neplatná pre rozpor s dobrými mravmi (§ 39 Občianskeho zákonníka). 

3. Rozhodnutie Krajského súdu v Prešove z 8. decembra 2011 sp. zn. 16Co/71/2011
V predmetnej veci sa stala predmetom súdnej kontroly z hľadiska princípov absolútnej neplatnosti právnych úkonov  zmluva o úvere zo dňa 16.  04. 2007 č. 8250985, podľa ktorej žalovaný nebankový subjekt poskytol žalobcovi na štyri mesiace úver 40 000 Sk (1 328 Eur)  za poplatok  17 600 Sk (584 Eur), teda v prepočte na ročné vyjadrenie ceny úveru per annum ide o úver za cenu 132 %. Už len samotná skutočnosť, že cenu úveru vyjadruje trojciferné číslo je zarážajúca a odôvodňujúca zvýšenú pozornosť z hľadiska prvkov úžery a vadnosti právneho úkonu. Súdy už judikovali, že aj ľahkomyseľnosť dlžníka je kvalifikačným kritériom úžery (napr. Krajský súd v Prešove vo veci 3Co 3/2011). Kvalifikačné kritériá úžery nie je možné taxatívne uzavrieť. Vzhľadom na nedostatok explicitnej úpravy tzv. civilnoprávnej úžery sa dá judikatúrou dosiahnuť rovnaký výsledok. Civilnoprávna úžera spôsobuje neplatnosť právneho úkonu v celom rozsahu pre rozpor s dobrými mravmi (NS ČR 21Cdo 1484/04), pretože sa poskytuje úver pri nadvláde veriteľa za úžernú cenu úveru. V danom prípade pri zjavnom využití aj ľahkovážnosti dlžníka stačí, že k využitiu nadvlády nad dlžníkom dôjde aj čo len z nedbanlivosti (KS v Prešove 3Co 3/2011). V predmetnej veci ide o cenu úveru 132 % p. a. a odvolací súd túto extrémnu až úžernú odplatu za úver považuje za dôvod absolútnej neplatnosti úveru bez ďalšieho. Tak neprimeraná odplata za úver ohrozuje  najmä  sociálne slabšie obyvateľstvo a úverový právny úkon za takéto úžerné protiplnenie  je ťažko možné podrobiť moderácii. Z celospoločenského hľadiska sú takéto úverové praktiky nebezpečné v súvislosti s neprimeraným úverovým zaťažením obyvateľstva.

4. Rozhodnutie Krajského súdu v Prešove z 25. septembra 2013 sp. zn. 3Co 151/2013
Aj keď podľa slovenskej právnej úpravy nie je civilnoprávna úžera explicitne upravená, odporuje dobrým mravom a ustanoveniu § 39 OZ. Absolútne neplatným právnym úkonom je aj úver, poskytnutý pri zneužití tiesne alebo aj ľahkovážností za neprimerané protiplnenie (úroky, poplatky). V konečnom dôsledku ide o skutkovú podstatu trestného činu úžery, len na trestnoprávny postih chýba úmysel. Ľahkomyseľnosť síce nie je v § 235 Trestného zákona súčasťou skutkovej podstaty, ale na účely tzv. civilnoprávnej úžery okruh kvalifikačných kritérií nie je taxatívny (porov. rozhodnutie  rak. Najvyšší súdny dvor OGH 3Ob 816/53). K otázke tzv. civilnoprávnej úžery a z tohto dôvodu neplatnosti zmluvy úverovej povahy teda k skutkovej podstaty trestného činu  úžery pri nepreukázaní úmyslu odvolací súd poukazuje na rozsudok NS ČR 21Cdo 1484/2004. Pre tzv. civilnoprávnu úžeru je právny úkon absolútne neplatný pre rozpor s dobrými mravmi (§ 39 OZ). Súd ďalej judikoval, že pre úžeru je neplatný celý úverový vzťah, nie len jeho časť (porov. OGH 4Ob 505/64).

5. Rozhodnutie Okresného súdu Nové Mesto na Váhom zo dňa 29. júna 2010 č. k. 10C/20/2010-83.
Nemožno úspešne dôvodiť, že by výška úrokov závisela len na dohode účastníkov zmluvy o úvere a že by teda nepodliehala žiadnemu obmedzeniu. Neprimeranou, odporujúcou dobrým mravom, je taká výška úrokov, ktorá podstatne presahuje úrokovú mieru v dobe jej zjednania obvyklú, najmä s prihliadnutím k úrokovým sadzbám uplatňovaným bankami pri poskytnutí úveru.    

6. Rozhodnutie Krajského súdu v Trenčíne z 9. novembra 2010 č. k. 17Co/313/2010-99
Odvolací súd sa stotožnil so záverom okresného súdu a uviedol, že ak si navrhovateľ uplatňoval úroky najmenej vo výške 24 % ročne, teda takmer trojnásobne ako banky pri úveroch pre fyzické osoby v rovnakom období, potom úroky podstatne prevyšovali obvyklé úroky požadované bankami, a sú preto v rozpore s dobrými mravmi. Súd neuznal argumenty nebankového subjektu, že úroková miera zodpovedá miere rizika pri poskytnutí spotrebiteľského úveru bez akéhokoľvek zaistenia.

7. Rozhodnutie Krajského súdu v Prešove z 28. septembra 2011 sp. zn. 3Co 3/2011
Okresný súd posúdil dohodu o výške úrokov medzi nebankovou spoločnosťou a spotrebiteľom prevyšujúcu úroky požadované v bankách (13,84 % p.a.) pre rozpor s dobrými mravmi za absolútne neplatnú. Ako neprijateľné zmluvné podmienky súd posúdil zmluvnú pokutu vo výške 10 % z každej omeškanej splátky a úroky z omeškania vo výške 0,1 % denne, ktoré sú navyše v rozpore s nariadením vlády č. 87/1995 Z. z. a zmluvnú podmienku, podľa ktorej má spotrebiteľ znášať akékoľvek výdavky spojené s vymáhaním dlhu. 

8. Rozhodnutie Krajského súdu v Prešove z 8. decembra 2011 sp. zn. 16Co/71/2011
Nebankový subjekt poskytol žalobcovi na štyri mesiace úver 40 000 Sk (1 328 Eur)  za poplatok  17 600 Sk (584 Eur), teda v prepočte na ročné vyjadrenie ceny úveru per annum ide o úver za cenu 132 %. Civilnoprávna úžera spôsobuje neplatnosť právneho úkonu v celom rozsahu pre rozpor s dobrými mravmi (NS ČR 21Cdo 1484/04), pretože sa poskytuje úver pri nadvláde veriteľa za úžernú cenu úveru. V danom prípade pri zjavnom využití aj ľahkovážnosti dlžníka stačí, že k využitiu nadvlády nad dlžníkom dôjde aj čo len z nedbanlivosti (KS v Prešove 3Co 3/2011). Z celospoločenského hľadiska sú takéto úverové praktiky nebezpečné v súvislosti s neprimeraným úverovým zaťažením obyvateľstva.

9. Rozhodnutie Krajského súdu v Prešove zo dňa 25. septembra 2013 sp. zn. 3Co 151/2013
Aj keď podľa slovenskej právnej úpravy nie je civilnoprávna úžera explicitne upravená, odporuje dobrým mravom a ustanoveniu § 39 OZ. Absolútne neplatným právnym úkonom je aj úver, poskytnutý pri zneužití tiesne alebo aj ľahkovážností za neprimerané protiplnenie (úroky, poplatky). V konečnom dôsledku ide o skutkovú podstatu trestného činu úžery, len na trestnoprávny postih chýba úmysel. Ľahkomyseľnosť síce nie je v § 235 Trestného zákona súčasťou skutkovej podstaty, ale na účely tzv. civilnoprávnej úžery okruh kvalifikačných kritérií nie je taxatívny (porov. rozhodnutie  rak. Najvyšší súdny dvor OGH 3Ob 816/53). K otázke tzv. civilnoprávnej úžery a z tohto dôvodu neplatnosti zmluvy úverovej povahy teda k skutkovej podstaty trestného činu  úžery pri nepreukázaní úmyslu odvolací súd poukazuje na rozsudok NS ČR 21Cdo 1484/2004. Pre tzv. civilnoprávnu úžeru je právny úkon absolútne neplatný pre rozpor s dobrými mravmi (§ 39 OZ). Súd ďalej judikoval, že pre úžeru je neplatný celý úverový vzťah, nie len jeho časť (porov. OGH 4Ob 505/64).

10. Rozhodnutie Krajského súdu v Ostrave z 23. 8. 2011 sp. zn. 16 ICm 944/2010:
Krajský súd skonštatoval, že úrok z úveru je jedným z definičných znakov zmluvy o úvere. Ak teda zákonu alebo dobrým mravom odporuje zmluva v časti odplaty (úrokov), je nutné tento dôvod neplatnosti vztiahnuť na celú zmluvu a neplatnou je v tomto prípade zmluva o úvere ako celok. Súd skonštatoval, že neplatnosť zmluvy o úvere uzavretej medzi nebankovou spoločnosťou a spotrebiteľom v dôsledku rozporu s dobrými mravmi je daná výškou ročnej percentuálnej miery nákladov (RPMN), ktorá predstavuje 96,31 % a v tomto prípade ide o neprimerane vysoké - úžernícke úroky (úroky v bankách pri porovnateľných úverov predstavovali max. 20 % ročne). Rozhodca v rozhodnutí nevykonal nijaké právne posúdenie, ktoré by rešpektovalo zákon a normy na ochranu spotrebiteľa pred neprijateľnými zmluvnými podmienkami.

11. Rozhodnutie Krajského súdu v Trenčíne z 21. decembra 2010 sp. zn. 8Cob/60/2010
Nebanková spoločnosť predložila spotrebiteľke zmluvu o spotrebiteľskom úvere s úrokom 60 % ročne (v bankách sa úrok v rozhodnom čase pohyboval v priemere okolo 12,5 %) a dojednala zmluvu o zabezpečovacom prevode práva s prepadnou klauzulou, podľa ktorej pri porušení povinnosti sa mala nebanková spoločnosť stať definitívnym vlastníkom obydlia (bytu) spotrebiteľky bez povinnosti vrátiť rozdiel medzi dlhom spotrebiteľky a hodnotou jej obydlia (medzi hodnotou nehnuteľnosti spotrebiteľky a pohľadávkou veriteľa bol hrubý nepomer). Nebanková spoločnosť následne nehnuteľnosť predala novým nadobúdateľom. Krajský súd potvrdil rozhodnutie okresného súdu, ktorý určil neplatnosť úverovej zmluvy, zmluvy o zabezpečovacom prevode práva a určil vlastnícke právo v prospech pôvodnej vlastníčky - spotrebiteľky. Okresný súd rozhodol, že zabezpečovací prevod má výhradne zabezpečovaciu funkciu a noví nadobúdatelia nemohli riadne nadobudnúť vlastnícke právo, keďže nebanková spoločnosť ako predávajúci nebola vlastníkom v čase uzavretia kúpnej zmluvy. Súdy zdôraznili, že nikto nemôže previesť na iného viac práv ako sám má (nemo plus iuris ad alium transferre potest quam ipse habet), pričom táto zásada nemôže byť prelomená žiadnym inštitútom práva. Na tomto nič nemení ani skutočnosť, že nadobúdatelia uzavreli kúpnu zmluvu s nebankovou spoločnosťou v dobrej viere.

12. Rozhodnutie Krajského súdu v Trenčíne zo 14. septembra 2010 č. k. 16Cob/208/2009
Krajský súd potvrdil rozhodnutie okresného súdu o určení vlastníckeho práva v prospech spotrebiteľa, ktorý o vlastnícke právo prišiel na základe zabezpečovacieho prevodu práva - praktiky nebankovej spoločnosti. Tzv. prepadná klauzula, podľa ktorej sa nebanková spoločnosť mala stať definitívnym vlastníkom obydlia spotrebiteľa je v rozpore s dobrými mravmi. V rozpore s dobrými mravmi je okrem početných ďalších aj ustanovenie zmluvy, podľa ktorého mal spotrebiteľ po dobu 12 mesiacov splácať dohodnuté príslušenstvo pohľadávky (úroky) a posledná 13. splátka mala predstavovať samotnú výšku úveru (istinu). Vysloveniu neplatnosti nemorálnej zmluvy o úvere a zmluvy o zabezpečovacom prevode práva a určeniu vlastníckeho práva nebráni skutočnosť, že spotrebiteľ úver nebankovej spoločnosti doposiaľ nevrátil.

13. Rozhodnutie Najvyššieho súdu ČR zo dňa 15.12.2004, sp. zn. 21 Cdo 1484/20 	Dovolatel se domáhal přezkumu rozhodnutí soudů prvního a druhého stupně, u nichž navrhoval, aby prohlásily za neplatné smlouvy o půjčce, v nichž se zavázal vrátit věřiteli vypůjčenou částku s 5% měsíčním úrokem (tedy šlo o úrok 60% ročně), tvrdil, že tyto smlouvy uzavřel v tísni spočívající v jeho tehdejší hospodářské situaci, kdy nezbytně potřeboval investovat peněžité prostředky do svého podnikání, aby se nedostal do úpadkové situace, a za nápadně nevýhodných podmínek vyplývajících z výše úroků za poskytnutí půjčky, která byla nepřiměřeně vysoká a podstatným způsobem převyšovala obvyklou úrokovou míru, za kterou dochází k poskytování půjček či úvěrů ze strany peněžních ústavů. Dovolatel považoval uzavřené smlouvy za neplatné ve smyslu ustanovení § 39 občanského zákoníku (rozpor s dobrými mravy), a to z důvodu nepřiměřeně vysokých úroků za poskytnutí půjček, jejichž výše odporuje ustanovení § 3 OZ (výkon práva v rozporu s dobrými mravy). Na rozdíl od soudů nižších instancí prohlásil NS ČR dotyčnou smlouvu o půjčce za částečně neplatnou pro rozpor s dobrými mravy s odůvodněním, že v souladu s dobrými mravy při sjednávání úroků při peněžité půjčce je takové jednání věřitele, který se při peněžité půjčce spokojí - bez ohledu na to, v jaké situaci se nachází dlužník - s přiměřenou výší úplaty (odměny) za užívání půjčené jistiny a který tedy své volné peněžité prostředky hodlá zhodnotit běžným (obvyklým) způsobem rovněž v případě, že dlužník uzavírá smlouvu o půjčce v situaci pro něj obtížné. Dle názoru NS ČR neodpovídá obecně uznávaným pravidlům chování a vzájemným vztahům mezi lidmi a mravním principům společenského řádu, aby dlužník i v takové situaci poskytoval (musel poskytovat) věřiteli nepřiměřené nebo dokonce "lichvářské" úroky. NS ČR dospěl k závěru, že nepřiměřenou a tedy odporující dobrým mravům je zpravidla taková výše úroků, která podstatně přesahuje úrokovou míru v době jejich sjednání obvyklou, stanovenou zejména s přihlédnutím k nejvyšším úrokovým sazbám uplatňovaným bankami při poskytování úvěrů nebo půjček.

§ 1b

      	V ustanovení § 1b sa ustanovuje výška písma s poukazom na nové znenie § 53c Občianskeho zákonníka ustáliť na 1,9 mm. Predmetná výška je odvodená od výšky písma používaného v tlačenej forme Zbierky zákonov Slovenskej republiky, kde veľkosť písma 9 bodov predstavuje výšku písma 1,99 mm. Uvedená výška predstavuje tzv. strednú výšku písma, ktorá je definovaná ako vzdialenosť od účiaria k strednej doťažnici – strednú výšku ilustruje obrázok nižšie (kóta 6). 

Uvedená výška písma musí korelovať s fontom písma, ktorý bude spĺňať zákonnú podmienku dobrej čitateľnosti vyjadrenú v § 53c. 

 § 1c
            Legislatívno-technicky sa presúva ustanovenie § 1 do nového § 1c. Súčasne sa v súlade s pripomienkami niektorých subjektov zaokrúhľuje suma za klenoty, peniaze a iné cennosti, a to na sumu 332 eura.

K bodu 4 (§ 10d)

        Vzhľadom na skutočnosť, že bolo potrebné vysporiadať sa s kratšou legisvakačnou lehotou, ustanovuje sa samostatné prechodné ustanovenie, ktoré komplexne a autonómne definuje odplatu a najvyššiu prípustnú výšku odplaty v prechodnom zmysle na medziobdobie od 1. júna 2014 do 1. septembra 2014, a to na základe judikatúrne ustáleného pomerovania odplaty s odplatou požadovanou bankami a zverejňovanou v rámci úrokovej štatistiky na webovom sídle Národnej banky Slovenska. Uvedené znenie má oporu aj v skoršej právnej úprave, ktorá bola súčasťou platného právneho poriadku. V konkrétnostiach sa odplata bude stanovovať podľa § 1 ods. 1 a 2 agregovaním jej jednotlivých zložiek, v zásade v súlade so závermi vyššie citovaných rozhodnutí súdov.

K Čl. II (Účinnosť)
         S ohľadom na predpokladanú dĺžku legislatívneho procesu sa navrhuje účinnosť zákona na 1. júna 2014, pričom počíta sa aj s delenou účinnosťou vo vzťahu k uplatneniu právneho režimu § 1, 1a a 1b. V tomto kontexte tak účinnosť 1.6.2014 nadobudne len § 1 ods. 1 až 3 a § 10d nariadenia. Zvyšné ustanovenia nadobudnú účinnosť k 1. septembru 2014 a § 1b nadobudne účinnosť k 1. januáru 2015.